156 
gely domája szerint képződött ikrek is, a melyek sugarasan elágazó oszlop- 
csoportokat hoznak létre. 
Egyes augitok végükön zöldes kékes szinű, erős fény- és kettős törésű 
és pleochroismusú amfibollá kezdenek átváltozni, melyet az augit (010) 
metszetében észlelhető kis elsötétedés-szögletéből (ca 119) és hosszában 
való negativ charakteréből riebeckitnek tartok. Ennek pleochroismusa : 
c (n.) és b (n,) irányában sötétebb kékes-zöld, a zöld szín uralkodásával, 
a (n,) irányában pedig világosabb aranysárga. A riebeckit az augit végét 
némelykor sapkaalakulag tetőzi be, de mindig igen kis darabon. 
Némely augit magnetitzárványt tartalmaz. Az apró augit kristályo- 
kon kívül vannak a kőzetben nagyobb augitoknak töredékei is, a melyek 
szintén ibolyába hajló szinüek. 
Az olivin anyagát tekintve kivétel nélkül elváltozott, de sok hűen 
megtartotta eredeti kristályalakját. Számra nézve ezek az augitok után 
állanak, de nagyságra nézve általában felülmulják az augitokat. Nagyságuk 
ugyan változó, de mégis 1725 mm hosszú és 0-25 mm széles metszetek a 
legközönségesebbek. A legnagyobb szerpentinné változott olivinek vagy 
egészen elvesztették kristályalakjukat, vagy ha az még felismerhető is, 
korroziós mélyedésekkel vannak sűrűn ellepve. 
Az olivinek átalakulásából több szerpentinféle ásvány származik. Az 
egyik jól kikepződött rostos szerkezettel bir ; a rostok egy ásványban némely- 
kor különböző irányokban helyezkednek el és gyengén sárgás szinuüek, 
interferencziális szinük a 0703 mm vastag csiszolatban I r. sárgáig megy fel. 
A másik fajta szerpentin (?) úgy látszik, az átalakulás magasabb fokán kép- 
ződik és fehéres, vagy a vastagabb részeken szürkés, barnás szinű, kettős 
törése is nagyobb, a mennyiben interferencziális színe a fentebbi vastagság 
mellett a II. rendű szinekig emelkedik. 
Sok szerpentinből karbonátok 18 képződnek utólag, a melyeknek apró, 
pontszerű rhomboéderei némelykor vonalakká, máskor sűrű halmazzá cso- 
portosulnak az eredeti kristály testében. A kalcziton kívül úgy látszik erősebb 
fénytörésű dolomit is van közöttük. 
Zárványúl ritkán elég nagy, ibolyás augitot találni az olivinből 
származott szerpentinben. Az érczek közül magnetit közép-mérték szerint 
0-1 mm-nyi szemeket alkotva bőven gyűlik meg helyenként ezen kőzetben, 
szálas, rácsszerű ilmenit-metszetekkel is gyakran találkozunk. Titánvasra 
vall az augitok ibolyás szine is. 
Biotit, mennyiségét tekintve kevés van ezen közetben; helyenként 
ugyan sűrűn fordul elő leginkább vékony lepelt képezve az apró, némely- 
kor limonitosodott magnetitszemek körül, vagy ritkábban a szerpentinese- 
dett olivinek mellett. Olyan benyomást tesznek reám ezen apró, sötét-barna, 
erősen pleochroos biotitok, mintha szintén utólagosan képződtek volna az 
érczek vasának és az olivin magnéziumának a rovására. Ezen föltevés mel- 
