167 
Szerző bemutatta ezt az algát és annak a falra vetített, erősen nagyí- 
tott képét. Ezen az utóbbin lehet látni, hogy az alga nagyobbrészt zöld sej- 
tekből áll, amelyek egy színtelen és átlátszó, terjedelmes kocsonyatömegbe 
vannak burkolva. Ugyanezekben a ragadós anyagokban dús kocsonya vagy 
nyálka építi föl az alga sejtelemeinek falanyagát. 
Az algaszenekre nézve szerző kimutatta, hogy ezeknek túlnyomó 
alkotórésze az algakocsonya, amély ezeknek a szeneknek sajátos jelleget 
kölcsönöz, minek folytán ezeket a szeneket kocsonyaszenek-nek is lehetne 
nevezni. 
Mint algaszeneket ismerteti az ausztráliai New-South- Wales-ben ásott 
Kerosene-Shale-t, a francziaországi Aurus bogheadszenét, a skótországi tor- 
bamitot és a cannelszenet. 
Ezek után ismertet szerző olyan szeneket, amelyek az előbbiekkel 
annyiban rokonok, hogy ezek a földes szenek kizárólag egy barna, kocsonyás 
alapanyagból képződtek. Ezek közt a földes szenek közt, amelyek a bitu- 
menes palába is átmennek, a skótországi Brown Oilshale adja meg a tipust. 
Ide tartoznak még: Bois d Asson vidékének bitumenes palái és a cearai 
(braziliai) pala, az allieri pala és az u. n. purinszén. 
Ki kell emelnem, hogy míg a BERTRAND által vizsgált és ismertetett 
szén fajták egy része határozottan növényi eredetű, addig más részük kiváló- 
lag az állati élet terményeire vezethető vissza. 
A növényaprólékból, algákból és sporákból keletkezett szenek szintén 
különfélék, aszerint, amint ezeknek a különben esetleges alkatrészeknek a 
tömege bennük túlsúlyban van. Az algaszénben az algák vannak túlsúlyban, 
ezek adják meg a szénnek jellegét. 
Minden szénfajtában, amit BERTRAND ismertetett, az algakocsonya egy 
barna, amorf nyálkás kocsonyában van fölhalmozva, amely földes termé - 
szetü. j 
Ezt a barna kocsonyát, ellentétben az algakocsonyával, BERTRAND a 
bitumenek kivételével valamennyi, általa vizsgált szénfajtában föltalálta, és 
alapkocsonyának nevezi. 
Ez az alapanyag úgyszólván egy kocsonyás csapadék, ami az algáké- 
hoz hasonló állományúvá lett, az algák nyálkás tömegét beburkolta és föl- 
fogta. Az alapkocsonya is rendkívűl vízdús, ellenben szén és hidrogénvegyü- 
letekben ép oly szegény mint az algakocsonya. 
A nagy víztartalom daczára az algaszenek kontrakcziója csekély: az 
egész tömegre nézve 26—4"0. Ebből következteti, hogy a nyálka és a barna 
alapkocsonya magukban nem hozhatták létre a szilárd szénhidrogén vegyü- 
leteknek azt a mennyiségét, a mit az algaszenekben találunk, és megállapí- 
totta, hogy valamennyi, általa tanulmányozott algaszénben egy későbbi 
bitumeninjekczió történt. 
Az alga, és különösen annak kocsonyás tömege nem más, mint a szer - 
Földtami Közlöny. XXIX. köt. 1899. 12 
