168 
ves anyaghalmozatot impregnáló bitumenes tömeg szénhidrogén vegyüle- 
teinek szubsztrátuma. 
Eszerint az algaszenekben a következő jellemző anyagokat kell szem 
előtt tartanunk : 
i 1. a barna, földes alapkocsonyát, 
2. a túlsúlyban lévő organikus tömeget képviselő kocsonyás anyagot, 
a mely esetleges alkatrész ugyan, de a szénnek jellegét kölcsönzi. 
3. az impregnáló bijument. 
A Kerosene Shale. 
A bogheadnek ez a New-Soth- Wales-ben előforduló neme egy fekete, 
selyemfényű, szívós közet, a mely nagy tömegekben is nehezen hasítható. 
Ebben a bogheadben bizonyos hidrokarbürvegyületek egy aranysárga tömeg- 
ben fordulnak elő, megszilárdult állapotban. 
Száz részben 32:12—87-8 szénhidrogént, 7"16 szilárd karbont és 
10-34 hamut tartalmaz. 
Főlelőhelyei Hartley és Ioadja-Creek, Mittagongnál. 
A Kerosene Shale BERTRAND vizsgálatai szerint egy kocsonyás algának 
barna nyálkában felhalmozott thallusaiból ál:. 
Ez az alga a Heinschia australis, a mely egy köbmillimeter Kerosene 
Shaleben 3000 thallussal van képviselve. A thallusok daczára, hogy olyan 
sokan vannak, nem érintkeznek egymással, hanem hidrosztatikus egyen- 
súlyban elhelyezkedve és kissé megereszkedve úsznak az alapnyálkában. 
Térfogat szerint a Reinschia australis ennek a szénfajtának 0-9 részét 
teszi, és egy szabadon úszó, belül üreges alga. A körtealakú sejtek, a melyek- 
nek csúcsos oldala a thallus külső fölülete felé van fordulva, csak egy sor- 
ban vannak. A növények olyan rendkivül jól megtartott állapotban vannak, 
hogy szerző fejlődésük menetét is követhette. A protoplazmát barnára fes- 
tette a bitumen ; diffuzió által ugyanis a sejtek falán át azoknak belsejébe 
hatolt, de a protoplazma visszatartotta. A kocsonyából felépült sejtfalak 
igen vastagok és a test nagy része ebből áll. 
Ez a kocsonya egy átlátszó, aranysárga üveges testté vált, a mely 
szaporaságánál fogva a vékony csiszolatokban rögtön szembetünik. 
Az aranysárga tömegeknek üvegfényü törése, ellentétben az őket kör- 
nyező barna alapkocsonya bágyadt fényével, okozza a szénnek selyemszerű 
csillogását. A thallusok fejlődésében legnevezetesebb az a tény, hogy a vén 
algaegyénnek, a mely sejtjeinek behorpadásán és ránczolódásán ismerhető 
föl, mindig épannyi sejtje van, mint egy fiatal egyénnek. Ezen tulajdonság 
alapján a Reinschia australis a Volvocineák mellé soroltatott, a melyeknek 
tipusai a Volvox és a Hydrodychon. 
BERTRAND a dúsan rendelkezésére bocsátott anyagból megállapította, 
