944 Dr: SZÁDECZKY GYULA; 
övben is. Szine többé nem az a szép, tiszta buzavirág-kék, a mi a sztolnaié, 
hanem szürke, némelykor szintelen, hasadozott, nem pleochroos. A rende- 
sen uralkodólag kifejlett bázislap szerint megnyúlt táblácskái helyenként 
nagyon sürün vannak egymás mellett, egy irányban rendezkedve. Közöttük 
egy-egy sillimanit szálat, vagy szálakból álló szövedéket is fel lehet ismerni, 
és ezekkel, valamint a többi ásványoknak ugyanezen irányban való rendez- 
kedésével jól kifejezett fluidális szövetet idéznek elő az egészen kristályos 
zárványban. (1. 2. ábrát 3. 1.) 
Ezeknek a zavart kiképződésű korundlemezkéknek közepes hossza a 
főtengely irányában menő metszeteknél 0-1 mm, de vannak közöttük 
0-03 mm. hosszú és 07008 mm. széles, sőt ezeknél apróbbak is : a 016 mm. 
h. és 0704 mm. sz. lemezkék már a legnagyobbak közé tartoznak. 
Ezeken a tömeges megjelenésű, apró korundokon kívül vannak egyes 
magános, nagyobb, szélesebb korundkristályok is a gyalui zárványokban, 
amelyek közül a nagyobbak 0-28 mm. hossz mellett 0-13 mm. széles- 
séget érnek el. Említésre méltó, hogy míg az apró korundok spinellekkel 
egyenletesen tarkázva vannak földpátszemekbe ágyazva, addig ezeket a 
nagyobbakat rendesen tiszta földpát öv veszi körül, a mi egyébként 
nem zárja ki azt, hogy a korund felületére spinell, némelykor zircon ne 
tapadjon. I 
A nagyobb korundoknak jobban kiképződött kristályalakjuk van, 
mint az apróknak és karcsú hosszmetszeteiken a bázis és a rhomboéder 
lapja között hasonló szögleteket mérhetünk, mint a sztolnai szaffirokon. 
A rhomboéder alakot tisztán lehet látni a csiszolat síkjába a bázis lappal 
került korundon. Egy ilyenen szabályos háromszögű, apró lépcsős emelke- 
déseket látni az objektiv sülyesztésével és emelésével és pedig négyet egy- 
máson, hasonlót azokhoz, a melyeket Pratt a montanai szaffirokról lerajzolt.?§ 
A gyalui kristályoknak külső alakja azonban távolról sincs olyan jól kikép- 
ződve, mint a montanaiaké. Egyes harántmetszetben a rhomboéderes hasa- 
dást és a cos P2 (1120) alakot lehet látni. Spinell zárvány ritkán fordul elő 
bennük. 
Apatit is előfordul a. belső, korundos övben némelykor, hasonló vilá- 
gos földpát-udvarral körülvéve, mint a nagyobb korund, amelyhez nagysá- 
gát, továbbá erősebb fénytörését tekintve is hasonlít, de gyenge kettős- 
törésénél fogva attól jól megkülönböztethető. 
Spinellek rendkívül nagy számmal fordulnak elő mind a három övben 
és sürün bepontozzák az egész zárványt. Nagyságuk 07003—0-4 mm. között 
váltakozik, de az apróbbak vannak nagyobb számmal. A nagyobbak 0 (111) 
alakúak. A fajtát tekintve a barnás-zöld pleonastok uralkodnak itt is, de 
kr Pratt. J. H. On the Cyystallography of the Montana Sapphires. American 
Journ. of Science. Vol. 1897. 427 1. 
iléttndénüan 
