fi 
ADALÉKOK A BAKONYI FELSŐ-IRIASZ ISMERETÉHEZ. 
Megalodus Lóczyi mil. s 
Ennek az alaknak 8 apró köbele áll ujonnan rendelkezésemre, ame- 
lyek a részaránytalanságot csak igen csekély mértékben mutatják és ame- 
lyek e tulajdonságukkal azt az előbb is már kifejezett nézetet támogatják, 
hogy a Megalodus Lóczyi fiatal korában jóval kevésbbé egyenlőtlen teke- 
nőjű, mint mikor már idősebb. E kőmagvak legnagyobbja valamivel tágabb 
méretekkel bír, mint a Megalodus Lóczyi-nak az a fiatal példánya, amely- 
lyel első közleményemben (143. illetőleg 181. lap) foglalkoztam. Iz az új 
példány ugyanis 28 mm. magas és (megjegyzendő, hogy elől kissé sérült) 
körülbelül 25 mm. hosszú. A kőbél vastagsága 215 mm.-t tesz ki, amely 
számból 11 a nagyobb, bal teknő kitöltésére, 10-5 pedig a kisebb, jobb teknő 
mintázatára jut. A még kisebb példányokon a két teknő mintázatának rész- 
aranytalansága alig hogy kivehető. 
Megalodus Boeckhi nov. form. 
(Megalodus nov. form. ca). 
Ebből az érdekes alakból, egyes hiányos példányokon kívül húsznál 
több, részben elég nagy és elég tökéletes köbél fekszik előttem, amelyek 
megengedik az annak idején csak három, fogyatékosan megmaradt pél- 
dányról elmondottakat kibővíteni és tökéletesíteni, a mire annyival is több 
okom van, hogy a köőmagvak egyikén-másikán héjtöredékek is találhatók. 
. Ez utóbbi eset áll egy a Papodhegyről származó darabra is, amelyet azon- 
ban csak nagy valószinűséggel sorolhatok a Megalodus Boeckhi többi pél- 
dányaihoz, mert csak a jobb teknőnek héjrészletekkel borított magvát 
61 mm. magassággal és 55 mm. szélességgel adja elénk s így nincs kizárva 
az az eset, hogy valamely hasonló, de részarányos alakhoz tartozik. Azon- 
ban más kőbeleken is, amelyek pedig biztosan sorozhatók a leirás alatt 
lévő alakhoz, találunk héjdarabokat, amelyek oda utalnak, hogy a héj itt 
is, mint minden megalodusnál a búb közelében rendkívül vastag, de aztán 
e vastagságát gyorsan veszíti, úgy, hogy a kagyló alsó részeiben már meg- 
lehetősen megvékonyodik. 
Az area széles és a teknök részaránytalansága legélesebben az areá- 
nak a bal teknőn való jóval nagyobb fokú kiterjedtségében jelentkezik. 
A lunula, — a mint az kivált a papodhegyi, részben héjas példányon lát- 
ható, a hol maga a lunula is többé-kevésbbé épségben maradt — nagy. 
szívidomú és jól határolt. A mellső izomlenyomat, amelyet több előttem 
fekvő kőbélen pontosan megfigyelhettem, gyenge, kerekded és a záró lemez 
alá helyezkedik. Már annak idején a kevés, rosszúl megtartott és Megalodus 
nov. form. aav-val jelzett kőmagvak leirásánál is megjegyeztem, hogy a 
mellső izomlenyomatok alakra és elhelyezkedésre a Megalodus Lóczyi azo- 
