398 Dr: HOERNES RUDOLF : 
nos részeivel látszanak megegyezni, de azért viszonylag még kisebbek és 
gyengébbek, mint a Meg. Lóczyi megfelelő izomlenyomatai. A hátsó izom- 
lenyomatok biztos jeleit a Megalodus Boeckhi általam vizsgált példányai- 
nak egyikén. sem sikerült megállapítanom. Úgy látszik, hogy a lenyomatok 
igen gyengék valának, a mit az a körülmény is támogat, hogy egy volta- 
képen előtünő lécz, amely a megalodusok többségénél a hátsó izomlenyo- 
matok tartójává fejlődik, a Megalodus Boeckhi-nél hiányzik és a megfelelő 
héjrészen csak egy igen gyenge és bomályosan határolt duzzadás alakjában 
volt jelen, amely a kőbeleken egy nagy mértékben ellapult s az area élét 
követő benyomódás formájában jelentkezik. 
Álljanak itt a Megalodus Boeckhi bárom, aránylag legjobban meg- 
tartott állapotban levő és ez alkalomból megvizsgált kőbelének méretei : 
A mintázatok vastagsága. 
hosszuság. magasság. vastagság. — baloldal — jobboldal 
IE 55) 36 2555 14. 119155 
TM 51e 60 42:5 23 1855) 
19R Tam 5) 63 49 957 22 
A legkisebb (ID) példányon a két teknöfél egyenlőtlensége kiemelendő - 
nek látszik. Még több, kisebb, de kevésbbé jól megtartott köbél is van előt- 
tem, amelyeken az egyenlőtlenség szintén oly feltünő, mint a nagy példá- 
nyokon. E szerint Megalodus Boeckhi már fiatal korában is nagyfokú 
részaránytalanságot mutatott, holott a Megalodus Lóczyi-nál ez a tulaj- 
donság csak a magasabb korral kezd erősebben érvényesülni. 
A III. példány nagyobb, baloldali teknöjén az area felső részében a 
kristályos mészszé vált héjnak egy kis maradványa látható. Sajnos, hogy 
az arcának épen az éle van sérült állapotban, mindamellett annak eléggé 
éles voltára enged következtetni. Ezen a tájon a kéj vastagsága 1"8 mm.-re 
tehető, a síma areán már csekélyebb és úgy látszik, hogy annak alsó részei- 
ben 1 mm. alá csökkenik. A fentebb közölt méretek mellett ez egy Megalo- 
dusra nézve szokatlanúl gyenge héj lenne, azonban könnyen lehetséges, 
hogy a héj kristályos mészkéreggé való átváltozása alkalmával vastagságá- 
ból valamit veszített, valamint hogy az sem tekinthető. kizártnak, hogy az 
eredetileg jelen volt héj egy része feloldódott és eltávozott. Megemlítem ez 
alkalomból, hogy némely megaloduson és conchoduson, amelyek látszólag 
egész héjastul maradtak fenn, valójában a héjnak csak egyes nagyobb rész- 
letei vannak rajta és pedig az erőteljes búb és a rendkívül vastag zárólemez 
tájékán, holott az alsó perem közelében a köburok majdnem közvetlenül a 
kőbélre fekszik és gyakran a kettőt egymástól csak egy papirvékonyságú 
kristályos hártya választja el. A lunula közelében az említett papodhegyi 
példányon a héjvastagság hozzávetőleg 475 mm.-nek mondható. 
