336 D! SCHAFARZIK FERENCZ : 
1879-ben azután Fucuns TIvapax, Fa bécsi udv. muzeum őre volt az, ki az 
ainácskői fauna többi alakjait is ismertette s az említetteken kívül még a 
következőket sorolta fel: Mastodon arvernensis, Cgorz., M. Borsoni, HAYES 
Rhinoc. 2—3 "sp. Tapirus hungaricus H. v. Meves, Cervus sp. (cf Perieri 
et arvernensis, CRorz.) halmaradvány, Anodonta, nov. sp. — Az előfordu- 
lásra vonatkozólag pedig előadja, hogy ezek a plioczén maradványok vas- 
rozsdás homokban és törmelékben fordulnak elő, amely a fiatal bazalt felett 
terül el. 
Mult hó (1899 május) 26—28. közt végre dr. PerHő Gyutza, kir. főgeo- 
logussal, igen tisztelt barátommal nekem is volt alkalmam az ajnácskői 
csontos árkokat megtekinthetni. Ezen alkalommal dr. PErHő az ásatást 
vezette, magam pedig az előfordulás geologiai viszonyaira fektettem a fősulyt, 
s hálás köszönettel említem egyúttal meg, hogy ezekhez a kutatásainkhoz 
mint kedves vezető KomJárHny MIKLós, ajnácskői földbirtokos úr is csatla- 
kozott. 
Mindenekelőtt megjegyzem, hogy a délibb árok délibb ágai a Pongó, 
a leghosszabb É-i ága pedig a Békástó-gödre nevet viselik, az ezek után 
tovább É-ra következő egyes árkot, a mely külön szakad bele a Pálháza-völ- 
gyébe, Kővágógödör-nek mondják, a mely utóbbira EBEczKYELEK, ajnácskői 
földbirtokos úr különösen felhívta a figyelmünket. Ezek az árkok nagyjából 
Ny-felé irányulnak. ; 
Bejárásaim eredményét a következőkben foglalhatom össze : 
Az árkok legalsó részén sárgás vagy szürkés, finomszemű, kissé meszes 
iszapos homok látható, vékony, mondhatni millimeteres rétegzéssel, közben 
helyenkint egyes vékony kékes agyagcsíkokkal. Imitt-amott, így pl. a Kővágó 
gödörben meszes kötőszerű homokkőczipók is vannak benne. Ez megfelel a 
Szapó-féle profil (c) rétegének, mely alatt azután a durvább szemű apoka (d) 
következnék. SzaBó szerint mind a két homoklerakódás (d3-c) mioczénkorú. 
Jelenleg az árkok ákáczczal vannak beültetve, úgy hogy a profil lefelé nem 
követhető annyira, mint régebben, minek következtében igazi apokát nem 
látni. 
Sőt ellenkezőleg, midőn a Kővágó és Pongó árkok között felvezető 
dülőuton felmentünk, mindjárt az elején, tehát még jókora távolságban a 
bazalttufától Ny-ra, vagyis vertikális profilban a bazaittufa alá húzódó sár- 
gás homokrétegekben, magán az úton volt alkalmunk plioczén csontokat 
(nevezetesen mastodon agyardarabokat) találni. 
Míg a mostani árkok mélyebb részei a homokot tisztán a jelzett minő- 
kötet. Pest, 1867, 114. oldal. Ezeknek a rajzait később munkájához H. v. MEYER vál- 
tozatlanúl vette át (Palgontographica 1867, 15. kötet). 
x TH. Fucns. Über neue Vorkommnisse fossiler Süugethiere von Ajnácskő in 
. Ungarn. Verh. d. k. k. geol. R. Anst. 1879. p. 49. 
