FÖLDTANI KÖZLÖNY 



XLVII. KÖTET. 1917 JANÜÁRr-FEBRUÁR-MÁRCIUS. 1~3. FÜZET. 



A) ÉRTEKEZÉSEK. 



KÉZDIVÁSÁRHELY VIDÉKE HÁROMSZÉK VÁRMEGYÉBEN. 



Irta: Bányai János. 



- Az 1 -9. ábrákkal. 



I. Oro- és hidrográfiai viszonyok. 



A leírandó terület a Kézdivásárhely jelzésű 21. öv s XXXIV rovatbeli 

 lap déli részét foglalja magában s egy kis részén délnyugat felől átnyúlik az 

 alatta következő ko vásznai lapra is.« A háromszéki medence e részének 

 fővízgyüjtője a Bereczk felől kiinduló F e k e t e ü g y, amelybe — körül- 

 belül Szent katolna mellett — sugár irányból folynak -be az alaphegységből 

 kiszaladó kisebb patakok. Legfontosabb e patakok közül a Kászo n- és 

 Torja-patak, mert e két patak eróziós munkájának kell tekintenünk - 

 mint ki fog tűnni — az árterületeket domináló terraszok felépítését. A falvak 

 egy pár kivétellel (Oroszfalu, Szent katolna. Sárfalva) az alaphegység peremén, 

 terrászokon feküsznek, maga Kézdivásárhely város is, csak az 

 északi részén a Kanta nevű városrész terül el a Torja-patak árterületén. 

 Mindaddig, míg körülbelül 20 évvel ezelőtt a Torja-patakot nem szabályoz- 

 ták, a kantai rész folytonosan áradásnak volt kitéve s a talajvíz is oly magas 

 állású volt, hogy a házak közt források alakjában bújt elő (Forráskeit). 

 A terraszok alján húzódó árterületek nagyobb része mocsaras-turfás s mint 

 általában a terraszok talajvizének gyűjtői a legnagyobb szárazságok idején 

 is nedvesek. Ezek átlagosan véve 550 m magasan feküsznek a tenger színe 

 felett. Az árterületekről a torjai völgy irányában haladva az alaphegység 

 felé, három terrászt különböztethetünk meg, melyeket kézdivásár- 

 hely i (570 m), torjai (600 m) és v o 1 á 1 i (650 m) nevekkel jelöl- 

 hetünk meg legtalálóbban. 



Az agrikultura szempontjából legfontosabb és legnagyobb terjedelmű 

 a kézdivásárhelyi (I), már kisebb értékű és nagyságú is a torjai (II), értékte- 

 len az árkok által erősen felszabadult s bozótos voláli (III) terrász (9. ábra). 

 A már feljebb következő homokkőalaphegységet — mint azt Lorenthey 



Földtani Közlöny. XLVII. köt. 1917. * 



