16 BÁNYAI JÁNOS 



vétlen homokkő vön feltörő ásványos vizek a legdúsabb széndioxid tartalmúak, 

 míg a medence közepén, hol az alaphegység repedései be vannak fedve, a forrá- 

 sok sokkal gyengébbek, meri a feltörő széndioxid kijutást -keresve, nagyobb felü- 

 leten eloszolva lép ki. Ezt az oroszfalvi ásványos fonásoknál láthatjuka legjobban. 

 A kézdiszcntkcivs/t -kiskászoni törésvonal mentén, mint láttuk, igen dús szén- 

 dioxidos fonások találhatók, de a szinte vonalszerűén megrajzolható repedéstől 

 már 1 — 2 m-nyire csak édesvizek fakadnak. 



5. Pleisztocén (Dilúviu m). 



A diluviumban, vagy a pleisztocén idején területünkön a víz minden 

 irányú munkájának nagy szerep jutott. 



A den udáció távolította el a Felsőtorjától keletre cső terrászokból a 

 nyirkot, míg a kvarcos andezithomokot a medence széle felé annyira levékonyí- 

 totta, hogy csak kiékülő lepel alakjában maradt meg valami belőle. A denudáciő 

 egyes helyeken oly nagy volt, hogy a homok-, nyirok-, kavics-komplexumot tel- 

 jesen eltávolítva az alaphegység homokkövét tárta fel. (1. ábra, A x , A 2 .) 



Más helyeken, mint a Kézdiszentl élekről Bélafalva felé húzódó homokkő- 

 vonulat keleti lejtőjéről teljesen el is hordva a levantei képződmenyeket, az 

 ablaciós működésről is tudomás! kell vennünk. Hogy tényleg itt is szerepeltek a 

 deltaképződmények, azt elárulja a Kózdiszent kereszt határában — a borvíz 

 fölött — elterülő kis padka, hol a delta m e d e n c e s z é 1 i csoportja maradt 

 hátra. Az itt kiásott homokot, mint Kézdivásárhelyen is, súrolásra használjak 

 és a kavicstelepből kikerült meszes márga -konkreciókat kiégetve, mint ragasztó 

 habarcsot alkalmazták a római katolikus templom felépítésénél. 



A diluviumban kellett kialakulniuk a patakok mai széles völgyeinek is, 

 a homokkőalap hegységből lejövő patakok eróziója által. A medence nyugati 

 oldalát elfoglaló három teriászt e patakok darabolták fel, úgy, Hogy a mai oro- 

 grafiai viszonyok az addig összefüggő delta helyett, a medence közepe felé tartó 

 dombsorokat tüntetnek fel. 



E kor alkotó munkájának kell tartanunk a Szárazpatak— Kézdiszentlélek 

 közt húzódó magas kavics-terraszt, mely anyagát a Kászon-patak gyűjtőterüle- 

 téről vette (kristályos palák, bomokkőcsoporl darabjai.) 



Nagy valószínűség szerint már a diluviumban megkezdődött, a medence 

 vizének lefolyása után visszamaradt tócsák elt őzegesedése is. Ilyeneket 

 találunk Bélafalvától a kézdivásárhelyi Majusréten s Szentkatolnán keresztül, 

 a Feketeügy mentén folytatódó terrász alatti nedves réteken. 



A Májusrét alagcsövezese alkalmával meggyőződtem, hogy átlagosan 8—4 

 méter vastagnak vehetjük a tőzegtelep nagyságát. 



E tőzcgvonulat egyik ága a Fehérmartok alatt Torja felé is folytatódik. 

 Ez azonban a patak Bzabályozása óta kiszáradásnak indult s így gazdaságilag 

 kezd értékesíthetővé válni. A többi tőzegterületek eddig, mint kevés értékű, 

 nedves kaszálók várjak a modern gazdasági kultúrát. 



