FOSSZILIS BÉKÁK A PÜSPÖKFÜRDŐI PRAEGLAClÁLIS RÉTEGEKBŐL. 27 



Franciaország o 1 i g o c é n és miocén rétegeiből a Discoglossidaer- 

 családhoz tartozó Discoglossus Otth, f Latonia v. Meyer és f Pelo- 

 philus Tschudi, valamint a Pelobatidae c s a 1 á d h o z tartozó Pelobates 

 Laur. s a B a n i d á k h o z tartozó fíana L. genust említ i meg. Boulenger 

 emez adatait még a Ch. Depéret (9) leírta s általa aDiscoglossidák- 

 hoz sorolt f Diplopelturus Dep. nemmel egészíthetem ki. 1 Továbbá a 

 f Palaeobatrachidae Cope család is e korból származik, a Palaeóbatrachus 

 Tschudi genusszal, melynek lárváit Peters Probatrachus néven írta le 

 (25, p. 10). Boulenger e családba sorolja a f Protopelobates Bieber 

 (3 & 17) nemet is, szerény véleményem szerint azonban ez a Pelobatidae 

 Lataste családba tartozik. Végül A. Portis (22) 1885-ben két új fosszilis 

 békát írt le : a f Ranavus Scarabellii PoRTis-t s a f Bufavus Meneghinii 

 PoRTis-t ; e két ősi, s kétségtelenül fölötte érdekes Anura a Sinigaglia-i 

 felső miocén rétegekből került elő; systematikai helyzetük még nincsen 

 tisztázva. Hogy az összes eddig ismeretes fosszilis béka-nemeket felemlítsem, 

 a fentieket Zittel (26, p. 421— 432, Fig. 411— 421) alapján a következő ge- 

 nusokkal egészíthetem ki: a Discoglossidá khoz tartozó Alytes Wagl. 

 és Discoglossus Otth?, a E a n i d á khoz sorolt f Asphaerion v. Meyer, a 

 B u f o n i d á khoz sorolt Bufo Laur. (=Palaeo])hrynus Tschudi) és f Pro- 

 tophrynus Pomel végül pedig az f Amphirana Aymard és a f Batrachus 

 Pomel, mely utóbbiak eystematikai helyzete még tisztázásra szorul. Zittel 

 (op. cit. p. 430) a Pelobatidákra nézve azt írja, hogy a Weisenau-i 

 miocén mészből számos ileum került elő, mely a Pelobates Laur. és Pelodytes 

 Bonap. nemektől alig különböztethető meg. A Palaeóbatrachus genus 

 részletes ismeretét W. WoLTERSTORFFnak, a Magdeburg-i Múzeum érdemes 

 herpetológusának köszönjük, ki «Über fossile Frösche, insbesondere das Genus 

 Pala3obatrachus» c. kiváló, s a szerző által rajzolt számos táblával ellátott 

 művében (25), —amelyet, mint nem régiben egy hozzám intézett lapjában 

 közli,, első éves egyetemi hallgató korában írt meg, — kimerítően foglal- 

 kozott emez érdekes ősi béka-csoporttal, amelynek legtöbb faját épen 

 ebben a munkában maga Wolterstorff írta le. 



Végül De l'Isle du Dréneuf «Notes sur un Génre nouveau de Ba- 

 traciens Bufoniformes du terrain a Elephas meridionalis de Durfort (Gard)» 

 c. dolgozatában (15), melyhez a szerző, sajnos, ábrákat nem mellékelt — 

 egy pliocénkori békáról, a f Platosphus Gervaisiről számol be, melyet ő a 

 felső állkapocs fogatlan voltára támaszkodva a Bufoni dá khoz sorol. 



Más Anurák maradványai, amelyek Dél-Amerika fiatalabb ré- 

 tegeiből valók, 2 írja Boulenger, más, u. o. ma is élő fajokhoz tartoznak. 



1 Az alábbiakban kifejtettek alapján ezen genust a Bufonldae családba véltem 

 sorolhatni. 



2 Boulenger itt bizonnyal a Cystignatkidae GÜNTH.-hez tartozó Ceratophrys Wied 

 és Lf'ptodactylus Fitz. genusokra gondolt. 



