FOSSZILIS BÉKÁK A PÜSPÖKFÜRDOI PRAKGI. AClÁl.IS RÉTEGEKBŐL. 37 



Subfam. II. : Hitfoninae Fejérv. 



Bufo Laue. 



Bufo vulgáris Laur. foss. 

 Lelőhely: Püspökfürdő, II. sz. termőhely. (II. tál>. 3. áb.) 



Bufo viridis Laur. foss. 

 Lelőhely : Püspökfürdő, II. sz. termőhely. 



Família: PELOBATIDAE Lataste. 

 Pelobates Wagl. 



Pelobates robustus By. 



1913-ban írta le eme fajt Bolkay barátom (4, p. 194—195). Nagyságát 

 tekintve jóval felülmúlja a P. fuscus Laur. átlagos példányait, s megüti a 

 P. cultri'pes Cuv.-nél tapasztalható méreteket. Különböző csontok marad- 

 ványai jutottak felszínre, amelyekkel azonban, kapcsolatban a P. robustus 

 By. systematikai s phyletikai értékével, valamint a többi püspökfürdői mái- 

 ismert békafajokhoz tartozó maradványokkal, egy későbbi dolgozatomban 

 óhajtok tüzetesebben foglalkozni. 1 A maradványok közül csupán egy sacrum- 

 ról fogok még megemlékezni, mely eddig egyetlen példányban került fel- 

 színre. Ez az urostylussz&l egybeforrt s azért érdemel különös figyelmet, 

 mert roppant élesen szembeötlő alaktani viszonyaiból bizonyos származás- 

 tani konklúziók vonhatók le. (II. táb. 4. & 5. ábra). 



Az urostyluson hatalmasan fejlett lamina horizontalis van, mely tel- 

 jesen egybeforrasztja a vertebra sacralisszaA.. 2 A lamina horizont, mindkét 

 oldalon csorba, úgy hogy külső peremének lefutása S teljes nagysága ez 

 alapon nem igen állapítható meg. Amennyire következtetni lehet, az urosty- 

 lusn&k körülbelül első ^g-étől fogva már igen hatalmasan diktált volt e 

 lemez, s azután egybeolvadt a sacrum kétoldali kiszélesedésével, melyei 

 eddig a Pelobates? knél, éppúgy mint más békáknál, a 9-ik csigolya processus 

 transversuskiYAk tartottak. Példányunkon a vert. sacralist alkotó szakaszban 



1 Jelenleg még ezen alak különállóságának jogosultságára vonatkozólag som nyi- 

 latkozhatom. 



1 E lam. hor. kifejlődésének mértéke az általam vizsgált recens Pdobatesc\u\é\ egyéni 

 ingadozásoknak van alávetve. 



