38 BÁRÓ FEJÉRVÁRV GBZA GYULA 



élesen differentiálódott részeket különböztethetünk meg, melyeket a P. cul~ 

 tripes Cuv. és P. fuscus Laur. általam megvizsgált vert. sacraliskn kevésbbé 

 élesen figyelhetők meg. Vájjon e nagyfokú differentiáltság, mely ez esetben 

 kétségkívül az ősi typust mutatja, amidó'n az egyes részek a dilat. sacrales^n 

 éles sculpturák alakjában még láthatók, a P. robustus By.-ra nézve jellemző 

 sajátságnak tekinthető-e, vagy csak egy kivételes esettel állunk szemben, 

 az természetesen ez esetben, midőn csak egy példány áll rendelkezésünkre, 

 el nem dönthető. 



A vert. sacralison élesen szembeötlő a proc. obliqui anteriores, melyik 

 erősen kiemelkednek a kétoldali dilatátiókból; ezektől előfelé a 

 dilatátiókban két vastagabb, szilárdabb állományú, körülbelül 1 mm 

 széles rész van, mely ezeknek elülső peremét alkotja, majd hátrafelé menve 

 ugyancsak a dilatátiókban sculptura gyanánt világosan látható, 

 mint fűződik be középen a széles proc. obi. ant. után a csigolyatest, melynek 

 proc. obi. posterioresei hátrafelé két hosszú tüske alakjá- 

 ban j e 1 e n t k e z n e k. 1 Az urostylus jobboldalán (tehát assy metrikusan 

 kifejlődve), a foram. lat. can. coccyg. előtt, egy lapjával a lam. hor. felé for- 

 dított, distális részébtn vele érintkező, hátrafelé irányuló, széles, lapos, 

 tompa hegyű és rövid nyújtvány látható ; ez emlékeztet 2 a Discoglos- 

 s i d á k urostyljkn kétoldalt fellépő nyujtványokra («proc. trans.))) ; a foram. 

 lat. can. coccyg. előtt egyes Pawaknál is megfigj-elhetők kicsiny tüskék, 

 melyek azonban aprók, alig észrevehetők (14, p. 25; 12, p. 134); Gaupp 

 felteszi a kérdést, vájjon ezek nem atrophizált proc. trans.-e? E kérdésre 

 nehéz volna feleletet adni; kérdés mindenekelőtt, hogy a Banak eme tüskéi 

 homologok-e pl. a Discoglossidák urostyljkn hatalmasan fejlett nyúl- 

 ványokkal ; e célból először is tisztába kellene jönni azzal, vájjon e két- 

 féle nyújtvány (tüske) előfordulhat-e egyazon urostylon s ezután 

 még mindig hátramarad phyletikai eredetük megállapítása, amely, mint 

 alább látni fogjuk, — szerény véleményem szerinl — még a Discoglos- 

 sidák n á 1 sem tekinthető megoldottnak. A processüs obliqui posteriores- 

 között van a hosszúra nyúlt processüs spinosus, melynek megfelelőleg az 

 egész csigolyatest közepén végig húzódik egy éles ormó s a proc. spinosus- 

 ban csúcsosodik ki. 



Az urostylus pars tectiformistwk mediális vonalában alig láthat ó 

 ormó van, mely az erősen kihúzott proc. spinosus után kezdődik, s vele 

 nem függ össze. , 



A pars cylindriformis ezúttal nem felel meg nevének, amennyiben 



1 E proc. obi. posteriores azámoa más béka (pl. a Hyla arborea L.) vert. sacralixnn 

 is feltalálható; nem kevésbbé azonos ezekkel ama domborulat, mely alatt elvonuló barázdát 

 a R. Méhelyi Bw-nál *i alakhoz hasonlítottam. (12, p. 133.) 



* Homológ volta ezekkel nem állapítható meg bizonyosan. 



