FOSSZILIS BÉKÁK A PÜSPÖKFÜKDOI PRAEGLACIALI8 RÉTEGEKBŐL. 45 



bezárt szög mind kisebbé vált. így az ősi kerekded nyilas (pl. Palaeoba- 

 trachidae, Pliobatrachus, Pelobatidae ,) melyben a gerincvelő folytatódik, 

 fokozatosan mind hegyesebb szögű egyenlőszárú háromszög képűvé lett : 

 így keletkezett végre is ama rész, melyei spina ossis coccygen\> k nevezünk, 

 s amelynél világosan látni a kél laterális csontlécből való összeolvadást; a 

 canalis coccyyeus mellső nyilasa tehát itt már háromszög alakú, s felette az 

 ősi pars tectiformis két oldala egy darabon teljesen összeforrt. A spina bal- 

 oldali éle megfelel ily módon a pars tectif. li/nea medialisénák, mint azt már 

 a Pliobatrachus leírásánál említettem; mivel pedig az ősi urostylus is elől 

 szélesebb mint hátsó szakaszában, a pars tectiformis két oldala, a közep- 

 éitől jobbra s balra, elől szintén szélesebb, mint a vége felé ; így magyaráz- 

 ható az, hogy a két oldal összecsukódván, a spina urostyli legmagasabb 

 pontja legelői fekszik, mivel a szélesség magassággá válván,, eredeti hori- 

 zontális irányát verticálissal cserélte fel. 1 Említettem, hogy a Pliobatrachus 

 urostyluskn elől két kis háromszög alakú képződmény van, melyet spinae 

 gemellae névvel jelöltem. Ezekhez hasonlóan a Neourostyl typuson, a spina 

 urostyli elülső pontján, ugyancsak két kis változó kifejlődésű kiemel- 

 kedés látható; a látszólagos homologitás dacára sem merek a két urostyl- 

 typus eme hasonló képződményeinek egyértékűségére következtetni, s e 

 kérdést egyelőre függőben hagyom. 



Ami még az urostyl «proc. transversü-eit illeti, úgy csak arra óhajta- 

 nék rámutatni, hogy alakjuknál fogva némelykor ezeket nem haránt- 

 nyújt v á n y o k n a k, hanem megnyúlt proc. obi. posterioresnek tarthatnék ; 

 ha u. i. összehasonlítjuk pl. a Pelobates robustus vagy valamely recens 

 Pelobates vertebra sacralisknak proc. obi. posterioreseit a Discoglossi- 

 d á k urostyluskn ívszerűen hátrahajló nyujtványokkal, akkor ezeknek 

 morphológiai hasonlósága feltűnő. 2 Figyelembe kell venni továbbá azt is, 

 hogy állandóan, bármely csigolyánál, a proc. transversi, noha irányuk vál- 

 tozó, mégis mindig egyenes k, míg a proc. obi. post. — mint előbb a 

 Pelobates s általában (kevésbbé világosan kifejezve) a többi béka sacralis 

 csigolyáján láttuk, — megnyúlásukkor, többé-kevésbé hajlított, í v- 

 szerű alakot ölthetnek. Vannak Discoglossidák, melyeken 

 az urostyl nevezett nyújt ványai egyenesek s ez főleg azokra a for- 

 mákra áll, ahol e nyújt ványok rövidek ú. m. (gyes Bufonidák (Pliobatr. 



1 E fejlődési folyamat tehát természetszerűleg hozza magával, hogy a spina oss. 

 eoccyg. elülső pontján a legmagasabb; annál zavaróbban hat mármost Depéret leírása: 

 mely szerint SUplopétturus urostyljének «créte»j-ei> középen éri el legnagyobb magasságát; 

 a pars tectif. a Pliobatrarhusná\ középen kissé felfelé iveit, s nincs kizárva, hogy ezt az 

 egészet nevezi *crét^»-nek, mint azt már előbb említem; így valóban nem tudni, mit 

 ért Depéret a «créte» kifejezés alatt? 



- A Bonibinatornál az urostyl elülső végén az ősi csigolya alakja még igen jól kivi- 

 hető; azonban itt sem merek véleményt nyilvánítani a belőle kiinduló, ívszerűen hátra- 

 hajló nyújtványok eredetére vonatkozólag. 



