A KARANCS HEGYSÉG VNDEZITJEI. 231 



Akcesszorikus el <• g y i é s z e k : a kvarc és a gránát . 

 Kvarc helyenként tekintélyesebb számmá] lép fel, pl. a Karancscsúcs (727 m) 

 andezitjében; részint víztiszta szemek, részinl hatszögletes keresztmetszetekben 

 mutatkozik. A szemek nagysága változó, vagy nagyok, vagy aprók. Általában 

 úgy mondható, hogy ebben az andezitben kis mennyiségű kvarc csaknem mindig 

 található. 



A uránál almandin. halavány rózsaszínű, elég l'riss. kisebb-nagyobb szemek 

 alakjában jelentkezik; körülötte a föld pá t ok és színes elegyrészek teljesen mállot- 

 tak; ebben a mállott, elklorítosodott és elkalcitososdott halmazban nagyon sok 

 magnetii és szórványosan apatit, fordul elő. 



Mikroszkóp alatt a karancsi andezitek típusos hí po kristályosan porfiros 

 szöveti szerkezetet mutatnak. Az üveganyag nagyon kevés, mennyisége oly cse- 

 kély lehet, hogy a mikrolitok körül csak keskeny leplet alkot. Ez a szövetiforma a 

 típusos pilotaxit, ami a karancsi andezitek valamennyi változatánál megfigyel- 

 hető; kivéve a karancs- (727 ni) csúcsi és a babonyir-pusztai kőzeteket, ahol az 

 andezitek teljesen mállottak. 



A porfirosan kivált elegyrészek közötl a földpát az uralkodó, mennyiségre 

 nézve utána az amfihol következik és ezután pedig a többi színes elegyrészek. 

 Ez utóbbiak a hegység némely pontján tömörülnek, nagyobb mennyiségben 

 lépnek fel, míg más helyeken teljesen hiányoznak. így a Csáktáhan megjelenik a 

 piroxén. míg a Karancscsúcs és a Homorútetőíő] származó andezitdarabokban a 

 csillámot találjuk meg. A többi intratelluros elegyrészek: ércek, apatit, nagyon 

 kevés zirkon, gránát és kvarc. 



A sátorosi-kőfejtő, valamint a Karancscsúcs (668 m) andezitjében az intra- 

 telluros és extratelluros földpátok között nagyságra nézve nem fokozatos, de 

 ugrásszerű átmenet figyelhető meg, míg a többi előfordulásoknál e jelenséget nem 

 tapasztaltam. Az intratelluros elegyrészek mennyiségének feltűnő csökkenését 

 észlelhetjük a Karancs (697 m) kőzetében. 



Az alapanyag földpátjai vagy apró táblák, lécek, vagy négyzetek. Fény- 

 törésük magasabb mint a kanada-balzsamé, de alacsonyabb mint a porfirosan 

 kivált földpátoké, helyenként elkalcitosodnak. 



A színes elegyrészeket a másodlagos úton keletkezett hosszú, vékony, 

 hatszögletes keresztmetszetű amfiboltűk képviselik, amelyek a porfirosan kivált 

 földpátoknak, amfiboloknak zárványai, sőt a sátorosi-kőfejtő andezitjében az 

 alapanyag földpátjaibán is megtalálhatók. Az alapanyagban a magnetitszemek 

 mennyisége változó, így pl. a Karancscsúcs (668 m) andezitjében alig található. 

 Valamennyi andezit alapanyagát egy zöldes, gyengén pleochroisztikus anyag há- 

 lózza be, minden valószínűség szerint kloritféleség, amely vagy a porfirosan ki- 

 vált amfibolok elmállása alkalmával keletkezett vagy a kis amfibolkristályok 

 elkloritosodása folytán került az alapanyagba. Nagyon ritka az alapanyagban 

 az apatit, valamint az epidot is. 



Andezitünk, mint általában az effuziv kőzetek, kitörése alkalmával az át- 

 tört földkéreg kőzeteinek darabjait magával ragadta, azokat részben asszimi- 

 lálta, részben megégette, vagy minden kausztikus hatás nélkül magába zárta. 

 A karancsi andezit a mélyben levő alaphegységen tört keresztül és abból nagyon 



