256 VEGYES KÖZLEMÉNYEK. 



ben. ezek felső homokos részei is barnaszínűek s így fölületes megtekintésnél 

 könnyen a pleisztocénképződmények közé sorolhatják azokat is. Holott itt, csak 

 térben közel eső lerakódásokról van szó, amelyek az egykori klima hatására Öltöttek 

 egyforma külsőt a képződési időben jó távol esnek egymástól. 



Ott, ahol ezek a kavicsos homoklerakódások még tercierrétegek köze 

 vannak települve, mini Slatina vidéken s föl Viroviticáig, mintegy 30 km hosszú- 

 ságban antiklinális szárnyakban, csak legfeljebb a felületen levő rétegfejeken 

 láttatnak barna színeződést és itteni helyzetük, gondos figyelemmel kísérése, 

 megóv attól a levédéstől, hogy összetévesszük a pleisztocén bázisán levő vörös- 

 homokos nagyobbszemfí kaviccsal. Még tovább ÉNy felé haladva azonban, ahol 

 fedőrétegek nélkül kerültek szem elé oagy területen, az előbbiek ismerete nélkül 

 könnyen tévedésbe ejthetika fölvevő geológust. Hogy a csalódás annál könnyebb 

 legyen, DK felől ÉNy-ra menve a homok folytonosan háttérbe szorul s a kavics- 

 szemek is megnagyobbodnak .1 régibb hegységek felé közeledve, belső szerkezetük 

 pedig ezeknek a kavicsos lerakodásoknak is egészen fluviatilis, illetve partiképződ- 

 mény jellegűlesz. Mindazonáltal, az általános dőlésirány és fok egy kis körültekin- 

 téssel mindig megálla pítható, ha, nem is olyan pontosan, mint DK-en, ahol 30—40° 

 alatt települnek a többi pannóniai rétegek közé. de mégis elfogadhatóan. 



Ezeket a kavicsokat a gráci medence felsőpannoniai kavicsaival és a rorbachi 

 kavic3konglomerátummal hasonlíthatjuk össze képződési időt illetőleg, amelyek- 

 ben Mastodon longirostris és americanus meg Dinotherium giganteum fordult elő. 



A pleisztocénüledékek legmagasabb tagja Horvát-Szlavóniában is a lösz. 

 amely az ő jellemző kifejlődésében talán a többi negyedkori üledéktagoknál is 

 hatalmasabban borítja be a dombságot. 



Az itteni későbbi klima és ebből következő vegetáció hatása folytán azon- 

 ban, vajmi ritkán találjuk meg teljesen változatlan alakban. Többé-kevésbé, 

 kissé legalább, vörösesszínű és kötöttebb, mint p. u. a dunántúli részeken, s az 

 olyan jellemző meszes löszbabákat is vajmi ritkán láttam benne, szóval mész- 

 ben kevésbé dús. Az 1911-ben leírtam 1 tisztán CaC0 3 - konkréciócskák itt hiány- 

 zanak épen ebből kifolyólag s helyüket a löszanyagú meszes konkréciók mellett 

 parányi habércek foglalják el. 



óriási területen pedig egészen ál van alakulva, a folytonos enlei vegetáció 

 következménye képen, vörös agyaggá, amely sok helyen tipusos habórces agyag 

 kifejlődésére adotl alkalmai több vasköves fokokkal. Vagyis ugyanazzal a folya- 

 mattal találkoztam itt, mint amilyeket ágrogeológusaink több helyen s magam 

 is 2 a marosvöL r yi tanulmányom alatl figyeltem meg. Tehál Éorvát-Szlavon- 

 ország is beletartozik abba a vörösagyag zónába, amelyet Timkó űr 1916. évi 

 szerbiai jelentésében körvonalaz. Az ilyen helyeken persze azután a lö-zív min- 

 denütt olyan jellemző kövületekel sem találjuk meg, amelyek különben mű- 

 helyeken szint en elég gyakoriak. így a Belovártól D-re levő felső t . - • * ) ; . \et«> kevésbe 

 átalakult lősz falából ;r/ itt felsorolt fauna kerüli elő: 



1 Di. Pávai Vajha Ferenc : \/. Brdélyrészi-medence löszfoltjairól (M. kit . Föld 

 Int. Jel. 1909.) 



1 Földtani Közlöny. XLIV. köt. 191 t * 



