TÁRSULATI ÜGYEK. 263 



találl lun/.i homokkövekéi és a kövületben gazdag carditás és opponitzi mész- 

 kövekéi veszi közre (karni emelet), t'pítik fel. Maga a briászvonulal egy jól kifejlett 

 átbuktatott antiklinálist képez, de emellett az egyes rétegtagolj rétegközti eltolódás 

 következtében keletkezeti pikkelyeződést is mutatnak. A második hegyvidék az 

 Ö3zombatnáJ felbukkanó piennini szirtes vonulat, amely innen kezdve a Vlára- 

 hágó felé a Morvahatárhegységei képezi. Képződményei igen változatosak. 

 Kö3szeni rétegek, mélyebb tengerre mutató foltos márgák, tűzköves meszek, 

 posidonomiás palák, szirtmészkövek fordulnak itt elő. Kövületekel is tartalmaz- 

 nak és ezek alapján a legfelső triászba, liászba, jurába és neokomba állíthatók. 

 E szirtes vonulat szerkezetét is gyűrődések és pikkelyek jellemzik, melyek < rede- 

 tükben megegyeznek a jablánc-praszniki hegységével. A harmadik vidéka Nedzó- 

 hegység. Éltben egyesül a szirtvonulat a triász chocsfácies vonulattal. Magái a 

 Nedzói egy délfelől zárt, észak felé nyíló átbuktatott antiklinális alkotja, amely- 

 nek magvában az idősebb chocsfáciesű triászképződmények találhatók. Az anti- 

 klinális nyugati szárnyában neritikus jellegű szirtes képződmények mutatnak jó 

 kifejlődést. A nedzói szirtes képződményeket az ószombati szirtes kőzetekkel 

 szemben az erősebb homokosság és a gazdag crinoideatüske-tartalom jellemzi, 

 épen azért inkább sikert engeri subpiennini fáciesűnek mondható. A nedzói anti- 

 klinális keleti szárnyában a kösszeni rétegek kivételével hiányoznak a szirtes 

 képződmények, amit a vágdepressziómenti későbbi beszakadásokkal magyaráz 

 az előadó. A redőszárnyban levő plasztikusabb szirtes képződmények a gyűrődés 

 után beállt rétegközti eltolódás útján a tömöttebb kőzetű triása chocsfekütől 

 elvaltak es az antiklinális magra feltolódtak. Ez a feltolódás Verbó környékén 

 valóságos takaróvá fejlődik. Itten a csekély 14— 15°-os áttolódási felülettel bíró 

 subpiennini titonmészkő alatt, völgyek mentén feltárt ablakokban találhatni meg 

 a diszkordánsan települő triász ehocs-képződményeket. A negyedik hegyvidék a 

 szirtvonulat és a chocsfáciesű jablánc-praszniki hegység meg a Nedzóhegység 

 közé ékelődő egykori gosauöböl. E hegységben gosau alapkonglomerát, hippurites 

 meszek, acteonellás márgák és homokkövek, szénképződmények inceramusos 

 márgák, magura homokkövek, exotikus óriáskonglomerát és különböző felsőkréta- 

 eocénkorú flisrétegek lépnek fel. melyek mind résztvesznek a gyűrődésben és a 

 DK leié irányuló általános átbuktatásban. Az óriáskonglomerát képződésére 

 nézve az előadó azt a nézetét fejti ki, hogy eltekintve a takaros, glaciális, avagy 

 submarin eltolódások segélyével történő magyarázatoktól, a konglomerát ház 

 nagyságú korallmészkő sziklái az egykori felsőkréta -eocén foraminiferás mészkő 

 korallzátonyaiból (Ótura vidéke) valamely idősb eocén-tenger meredek partjaiból 

 erős tengermozgás által szakíttathattak ki. melyek aztán gyors üúedékképződés 

 folytan elkerülték a széttördelésl es a legömbölyítést. Az Északnyugati Kárpátok 

 felépülésének történetében barom nagyobb tektonikai folyamatot különböztél 

 meg az előadó. Az első ilyen nagyobb mozgás következménye volt a chocsvonulal 

 piennini szirtöv viszonylagos helyzetének kialakulása. E fáciesövek helyükre 

 a gosaukrétaelőtti korban takarók útján kerülhettek a tágabb értelemben veti 

 szomszédságból. Ennek főbizonyítéka az ugyanazon partvonal mentén a chocs- 

 vonulatra, majd az emerre reátolódott szirt vonulatra transzgredáló gosaui alap- 

 konglomerát. A második tektonikai mozzanat voll az egyes hegyvidékek képződ* 



— 2 — 



