TÁRSULATI ÜGYEK. 265 



alá dől, addig a Dévényuj falutól Hundsheimig terjedő sáv északnyugat feié lejt. 

 A két vonulat tehát belső összefüggésben áll és ugyanazon elszakadt, egymásba 

 tolódott antiklinálishoz tartozik. j 



Hasonló módon begöngyölt mészkőfoltok a hegység belsejében is találhatók, 

 de ezek rendszerint két erupciós mag közé vannak ékelve. (Propadle völgye, a 

 bazini völgy mészkőtömegei, a modosi Nagykúp mészkőfejtője stb.) 



A legfiatalabb liászképződmények kétségtelenül a mária völgyi palák, a 

 bennök ülő mészkővel, s a palákkal fa eresen belül váltakozó liász aptichus márgák. 

 (A perneki Drinova kora és a dévényujfalui liászrög aptiehuszos mészmárgái.) 



Néhány szelvény futólagos bemutatása után előadó, a rendelkezésére bocsáj- 

 tott idő rövidsége folytán előadását kénytelen befejezetlenül félbeszakítani. Az el 

 nem mondottakat évi jelentésében teszi közzé. 



VIII. Szakülés, 191G december G-án. 



Az ülés a kir. magy. Természettudományi Társulat üléstermében délután 

 5 órakor kezdődik. 



Elnök: Szontagh Tamás dr., királyi tanácsos. 



1. Kormos Tivadar dr. választmányi tag az ajnácskői pliocén 

 rétegekről és faunájukról tartott előadásában e régóta ismert, de mind- 

 eddig kevéssé tanulmányozott lelőhely rétegtani viszonyairól, kihalt állatvilágá- 

 ról és koráról saját észlelései alapján behatóan értekezett. A fauna több új tagja 

 közül legnevezetesebb egy új subursid-fa j (Parailurm n.sp.), melynek legközelebbi 

 rokona az angolországi pliocénből s a háromszékmegyei (barót-köpeci) lignitekből 

 ismeretes Parailurus angelicus Schloss. A fauna és a település alapján kétségtelenné 

 vált immár, hogy úgy az ajnácskői, mint a barót-köpeci pliccénrétegek levantei 

 korúak. Ajnácskőn a bazaltkitörések kezdete az ottani kihalt állatvilág korával 

 esik össze s megerősíti a LóczY-féle felfogást, mely szerint a bazalterupciók zöme 

 Magyarországon nem a pannóniai (pontusi) emeletbe, hanem a levanticumba 

 helyezendő. Az előadás egész terjedelmében a m. kir. Földtani Intézet Évkönyve 

 XXIV. kötetében kerül kiadásra. 



2. Lambkecht Kálmán dr. : «A madarak paleontológiája* 

 című értekezésében a paleo-ornitologia ismeretének történeti fejlődését vázolta. 

 ABELlel a paleontológia történetében három periódust különböztet meg. A leg- 

 régibb, fantasztikus periódus adatait és leleteit jól foglalták össze MeyerHermann 

 (1832) és Giebel (1847). A második, deskriptív periódus Cuvier reformátori 

 működésével indul meg, aki maga is foglalkozott a madarak paleontológiájával. 

 Franciaországban Gervais, Németországban Meyer Hermann, az ArcJiaeopteryx 

 első értékelője, Angliában Owen Richárd, a Dinornithi dac-család alapvető 

 búvára, képviselik a Cuvier megindította deskriptív periódust. A harmadik, 

 karunkba is átnyúló morfológiai és filogenetikai periódus úttörői a francia Milne- 

 Edwards Alphonse és az amerikai Marsh 0. C. A kettejük korszakot jelentő 

 működése ismertette meg Európa és Amerika tercier madárvilágát. A legújabb 

 időkben Fürbringer. Gadow, Lydekker, Shufeldt és Andrews művelték meg 

 a leíibehatóbban a madarak őseinek ismeretkörét. Tanulmánya további részében 



Földtani Közlöny. XLVII. köt. 1917 



18 



