A KISKAPUS — KIKKOR KÖZÉ ESŐ TE1U1.KT TEKTONIKAI VISZONYAI. 89b 



Ez evi fölvételei in alkalmával meggyőződtem arról, hogy két egymáshoz 

 közeledő redő itt a medenceszélektől távolabb is többszörösen redőzötl össze- 

 függő boltozatot adhat. Tehát a lessesi élénk gázömlést, fortyogókat és sósvizel 

 feltüntető boltozat részben a hegen— prázs mari. részben a szaszszentlaszló— 

 vessződi redők tartozéka. Kiemelem, hogy úgy a földigázömlés, mint a fortyogok 

 és a sóskút az előbbin foglalnak helyet, míg az utóbb említett csak már mint 

 mellékredő szerepel. 



A főredő lefutását az 1912. évi fölvételi jelentésemben 1 leírtam s azon a 

 mostani tapasztalatok után sem látom szükségét annak, hogy változtassak, sőt 

 a mellékredőt illetőleg sem lehetek Phleps úrral egy véleményen. 2 amennyiben 

 a Brulyától D-re levő vidéken tett megfigyeléseim éppen úgy. mint a Gerdálytól 

 ÉK-re 1912-ben mért 22h irányú dőlésem arra vallanak, hogy a mellékredő, jobban 

 mondva a szászszentlászló— vessződi redő Brulyától D-re lép föl megint. 



Itt ugyanis a medence D-i pereme felé éppen úgy, mint Kissinknéi, vagy 

 Kálbornál a főredőtől Ny-ra redőződését, illetve boltozatot találtam. Bükkor, 

 Gerdáty. Mártonhegy és Földvár között a kövületes szarmatarétegek szép fél- 

 boltozatot alkotnak, olyanformán, hogy a redő tengelyét Alsóvist irányában a 

 611-es pont meredek rétegál] ásainál kell keresnünk. D felé az Olt folyó ezt a bol- 

 tozatot is feltárta, de hogy É-i részében még mindig vannak szónhydrogének, 

 bizonysága az a több méter átmérőjű nagy fortyogó, amely a gerdályi 550-es 

 ponttól Ny-ra, a patak baloldalán van. Ennek régi zöldes iszapom] éseit tanulságo- 

 san tárja föl a patakárok. Medencéjében ottjárta mkor hatalmas buborékok fújták 

 föl a híg iszapot. Ettől a fortyogótól kissé DK-re, még mindig a patak baloldalán, 

 jóval kisebb kénhydrogónes fortyogót találtam. 



A környék pásztorai mindkettőnek vizét sósnak mondják, annak alapján, 

 hogy a marhák előszeretettel keresik föl. 



Ennek a boltozatnak K-i szárnyában különben a rukkori 611-es pont DK-i 

 tövében, az Olt kanyarulatában, kis sós kénhydrogénes forrás van. Ez a sós forrás 

 azonban egészen közel van szinklinálishoz. Itt az Olt völgyében, a felszín közelében, 

 már a sóformációra kell számítanunk, ami K-i előfordulásából következik is. 

 Sajnos, az Olttól D-re eső terület már nem volt az én munkaterületem s így ez a 

 boltozat sincsen a folyón túl kinyomozva, sem a Déli-Kárpátokhoz való, való- 

 színűleg igen érdekes viszonya, megállapítva. 



b) Kiskapus— felsőgezés — v e s s z ő d — a 1 s ó á r p á s i redő. 



Felvételi területemen tovább Ny felé található redő a kissárrnás —mező- 

 sámson d— magyarsáros — báznai antiklinális folytatása, vagyis annak, amely 

 eddig az összes medrncebéli redők között a legtöbb földigázt szolgáltatja s Kis- 



1 D.'. Pávai Vájna Ferenc: Az Erzsébetváros-Héjjasfalva Fogaras — Rukkor kö- 

 zötti terület tektonikai, stmtimaphiai és morpholoum viszony ai. (Jelenté^ az Erdélyi- 

 m 'dence földgáz-előfordulásai közül eddig végzett kutató munkálatok eredményi 



II. rész I. füzet. 1913.) 



2 Dr. Phlf.is Ottó: Jeleatés. (1913.) ugyanott. 



