400 K PÁVAI VÁJNA FERENC 



e) M o h— h ermá n y— h o r t o b á g y f a 1 v a — p 1 i s z a k a d á t i re cTő, 



Ezzel a redővel elérkeztünk az Erdélyrészi medence D-i rés/ének tektoiii- 

 kaira g kétségkívül legérdekesebb részéhez, ahol a redők, ha megfigyelé- 

 seim helyesek, valósággal félkörben futnak le. Az utóbb tárgyalt két redőnéi is, 

 mint Felsőgezés, Vessződ. Alsóárpás, vagy Bolya, Űjegyház, Oláhfalu között 

 látunk ívben való lefutást, amelyet a D-ről és DK-ről ható erőknek tulajdonít- 

 hatunk. 



Itt, azt hiszem, nem tévedek, amikor úgy gondolom, hogy úgy ezeknek, 

 mint a DNy-ról jövő alátoló oldalas nyomásnak az ütköző pontjára jutottunk s 

 ■íinek a három oldalról jövó erőhatásnak eredményeként állott elő a félkörös 

 lefutású moh-hortobágyfalva-szakadáti redő. 



Hogy a fölvettem területen a mohi Hortobágy-tcrkolatnál kezdődő 

 redő a Szeben i -pata kon túl honnan jön, nem volt időm megállapítani. Phlúeps 

 úr a nagydisznódi Sóskúton és az attól K-re fellépő sósfórrások mentén kijelölt 

 ugyan egy redői, de hogy annak a folytatása-e a hortobágy völgyi, nincsen meg- 

 állapítva, mindenesetre nem lehetetlen. 



Számotlevő boltozódást nem észleltem ezen a redőn, ha csak a további 

 kutatások nem fognak ilyeneket Mohnál és Oltszakadátnál kimutathatni, 

 ahol a dőlés-viszonyok némileg ilyesmire vallanak. Tengelyén különben elég 

 meredek 46— 53°-os dőlések is szerepelnek. 



Ennek a redőnek lefutását illetőleg fel kell említenem, hogy amíg HALAvirs 

 főgeológus úr ugyancsak a jeleztem lefutást állapította meg, Phleps úr jelentésé- 

 ben a borin bii ny völgyi részét Dolmány és Vörösmart között a Szelindek felől 

 jövő antiklinábssal köti össze, míg a sza kádat i részét Hortobágyfalvától ÉNy-ra 

 a Zugén ba eh- völgy én át a rüszi redővel köti össze. Tekintettel, hogy Dolmánytól 

 É-ra és K-re épen a Phleps úr által említett 405-ös pont táján 24, illetve lh irányú 

 dőléseket mertem, amelyek közül az utóbbi helyen levők 24°-os dőlést tüntetnek 

 föl, Phleps ármegállapításai tagadásba kell vennem. Hortobágyfalvától DNy-ra 

 szintén a réteg csapásának olyan fokozatos görbülését találtam (24,2, 4, öfc), 

 hogy az általa megjelölt lefutást megint mm köv< thet< ni. Ugyancsak nem ismeri 

 a mohi lakosság sem az általa erről a redőről említett sósfouásokat sem. amint- 

 hogy a tanár úrtól a Hortobágy- völgyéből leírt mediterrán-rétegek is kövületes 

 szarmata-üledékek, s így természetesen Halavátb úr is tévesen sorolja azokat 

 a pannóniai emelet üledékei közé. 



Szakadatéi DNy-ru az Olt-völgyében van ezen a redőn az egyetltn sóskút 

 b meilttt. kialvó fortyogóra ttul ékeztető ingovány. 



f) A fenyőfáival red ő. 



A mái bevezető soraimban említett fenyőfalvai redő kétségkívül kisebb- 

 szerű redőződése a neogón rétegeknek. A fala ÉNy-i vegén a szarmata rétegek 

 félméteres tufa paddal alkotnak jól megfigyelhető ráncot a patak kanyarulatában 

 a fönebb is mérhettem ellenien irányú rétegdőlésekel az 533-as ponctól DNy-ra, 

 ugyancsaka Hinterbach völgyében. Sajnos, további folytatását az erdővel sűrűen 



