406 VEGYES KÖZLEMÉNYEK. 



a külföldi egyetemeket, amennyiben akkoriban az amerikai különleg-s a az európai 

 méretektől és viszonyoktól eltérő állapotokat nem tekintve, egyedül csak a bécsi 

 egyetemnek volt önálló őslénytani tanszéke, melyen Neumayr és Waagen 

 tanítottak. Az őslénytan önálló tanszékének létesítése azonban igazi okát 

 abban lelte, hogy Szabó az ásvány-földtani tanszék fönntartásához ragaszkodott 

 s így a sokkal helyesebb földtan-őslénytani tanszék létesítése akkor nem sikerült. 

 Hogy azonban Hantken tanszékét nem lehet ennek dacára sem a mai — paleo- 

 zoológiai értelemben vett — önálló kizárólagosan Őslénytani tanszéknek tekin- 

 tenünk azt bizonyítja az is, hogy Hantken az őslénytan rendszeres előadásai 

 mellett ((Magyarország földtana* és a «Buda— nagykő vácsi-i hegység részletes 

 geológiája)) címen állandóan tartott földtani kollégiumokat is. Ezekkel a speciális 

 előadásokkal hasznosan egészítette ki Szabó általános előadásait, melyek a földtan 

 tárgykörének tanításbeli anyagát ki nem meríthették. A külön őslénytani tanszék 

 szervezését tehát inkább személyi okok mint az észszerű kapcsolat és a tárgyi 

 tekintetek figyelembevétele eredményezték. De lehetővé tette az a szükségszerű- 

 ség, mely Szabó pétrografizáló iránya mellett a kövületek 

 ismeretén alapuló rétegtani vizsgálódás hiányában 

 elemi erővel jelentkezett. A földtan-tanítás akkori irányának 

 megfelelőleg tehát Hantken tanszéke tulajdonképen őslénytan-rétegtani szük- 

 ségletet pótolt. 



Hantken 1893-ban bekövetkezett halálával az őslénytan rövid ideig elő- 

 adatlan maradt, mivel a tanszék szükségességének tudatában azonnal történtek 

 ugyan lépések a betöltés irányában, azonban eleinte meghiúsultak SzABÓnak azon 

 az álláspontján, hogy a földtant nem óhajtotta kiadni kezeiből. Csak két évi 

 pangás után, Szabó időközben beállott halálával nyert a tanszók ügye helyes, 

 és célszerű megoldást, amennyiben az ásványtantól elkülönített földtannal egye- 

 sítve, a földtan -őslénytani tanszékre dr. Koch Antal neveztetett ki. A két tudó 

 mány egyetemi fejlődése tulajdon képen ekkor veszi kezdetét, aminek oka az 

 egyetem népességének fejlődésén kívül föltétlenül a két t adományszak természetes 

 kapcsolatában keresendő. Koch működése az 1895/6. tanév és az 1912/13. tanév 

 közé esik, tehát 1913-ban törtónt nyugalomba vonulásáig 18 éven át tartott. 

 Működését egy tanársegéddel kezdte s visszavonulásakor egy rendkívüli tanár, 

 egy adjunktus, két tanársegéd és két magántanár működtek mellette. Az 1913 

 utáni, közvetlenül előttünk álló eseményekkel behatóbban nem óhajtok foglal- 

 kozni annál is inkább, mivel a háború minden nemes törekvést gátoló nyomasztó 

 hatása alatt a fejlődésnek újabb lendületéről alig lehet szó, s a meglevő keretek 

 fönntartása is nehézségekbe ütközik. Csak teljesség okáért kell megemlíteni, hogy 

 a földtanra nézve két évi interregnum (1913/14—1914/15) után a lanszék ós in- 

 tézet külön földtani és külön őslénytani tanszékre különült. Az előbbit Papp 

 Károly dr. tölti be, az utóbbit a tragikus körülmények között elhunyt Lőrenthey 

 Imre dr. a közelmúltban hagyta árván és bizonytalan sorsban vissz;*. 



Közelebbről vizsgálva már most a földtan ós őslénytan egyetemi helyzetének 

 fejlődését mindenekelőtt meg kell állapítanunk, hogy ez a fejlődés többféle belső és 

 külső tényezőtől függ. A belső tényezők alatt kell értenünk mindazokat a jelen- 

 ségeket, melyek az intézet szellemi életével, a tanár egyéniségével, a hirdetett 



