VEGYES KÖZLEMÉNYEK. 409 



ideje alatt nem szakbeli elmélyedésre sem rendszeres szaktudásra, hanem csak 

 ötletszerű pillanatnyi ismeretszerzésre törekszik. Ez az oka azután annak, bogy 

 az egyetemről kikerült tanárok között olyan kevés foglalkozik szakjának műve- 

 lésével is. A földtan és őslénytan szempontjából ez a helyzet különösen káros 

 azért, mert az ország különböző helyein működő tanároknak mintegy kultu- 

 rális idegvégződések módjára továbbra is állandó kapcsolatban kellene maradniok 

 a tudományos központokkal, hogy megmenthessék azt a mérhetetlen tudomá- 

 nyos kincset, mely a messze vidékeken az érdeklődés és h< zzáértés hiái ya miatt 

 kárba vész. 



A földtan és őslénytan hallgatóinak számbeli különbségéből ez az egyetemi 

 tanulság jegecedik ki. Ehhez hozzájárul azonban még a tanárképzés szempont- 

 jából az az ok is, hogy a földtan, bár nem közvetlen vizsgatárgy, a vizsgatárgyak- 

 kal közelebbi kapcsolatban áll s így inkább van az érdeklődés előterében, amit a 

 földrajzban fölmerülő utalások is elősegítenek. 



Lőkenthey professzor őslénytani hallgatóinak száma nemcsak a földtant 

 hallgatók számának, hanem Koch professzor őslénytan hallgatói számának 

 is tetemesen alatta marad. Ez a tény elsősorban a tanári egyéniségnek tudható 

 be, noha szerepe van benne Koch professzor tanárvizsgálati működéséi ek is. 

 Emellett az előadások természete is jelentős tényező gyanánt működött, amennyi- 

 ben LŐrenthey professzor erősen specializáló előadásai mellett itt is inkább 

 Koch professzor összefoglalóbb kollégiumai felé terelte az érdeklődést. Emellett 

 bizonyít az a körülmény, hogy Löeenthey hallgatói csak két izben multák fölül 

 Koch professzor őslénytan hallgatóinak számát, az utóbbinak speciális elő- 

 adásai alkalmával. 



A teljesség kedvéért a grafikonban föltüntettem a tanszék-interregnum és 

 az azóta észlelt állapotokat is. Az interregnumban a két tárgy görbéje közel ha- 

 sonló lefutású s a hallgatóság általános számbeli viszonyainak megfelelőleg csök- 

 kenő irányzatot mutat. A tanszék megosztása (1915) óta a háború szülte meg- 

 nehezített viszonyok dacára a földtan állandó szinvonalat ad, míg az őslénytan 

 hirtelen esést mutat, noha a bölcsészethallgatók száma növekedőben van. Mint- 

 hogy azonban ez a növekedé? a nőhallgatók számának hirtelen emelkedésében 

 nyilvánul, könnyen érthető, hogy ez a növekedés a földtan és őslénytan egyetemi 

 szerepében csak jelentéktelen mértékben tükröződik vissza, mert hiszen a nőhall- 

 gatók túlnyomó többsége nem egyetemi, hanem a legszorosabban vett tanár- 

 képzős elem. 



A hallgatók számának vizsgálatából megállapíthatjuk tehát, hogy a földtan 

 és őslénytan hallgatása nem kötelező jellegük dacára ugyanazon két legfőbb belső 

 tényező befolyása alatt áll, amely minden más egyetemi tárgyra is vonatkozik. 

 Ez a két tényező az összes hallgatóság száma és a hirdetett előadások minősége 

 Az utóbbiban csúcsosodik ki az egyetemi tanítás egyik sarkalatos tétele, amely 

 a tanszakot ellátó tanár személyében bírja biztosítékát. Már most is megnyugvással 

 zárhatjuk le azt a tényt , hogy ebben a tekintetben az itt ismertetett időszak alatt 

 a tudomány és kor kívánalmai kielégítést nyertek. Az általános összefoglaló 

 jellegű előadások a tanárjelölteknek tiszta képet adtak a földtani ismeretekről, 

 a szakot behatóbban művelni óhajtó kezdőnek pedig biztos kiinduló alapot szol- 



