ISMERTETÉSEK. 



mának vizsgálatából ésa belemnitesek rostrumához való viszonyából a következő 

 megállapítások tehetők. A belopteridák és beleinnoteuthidák rostruma a belem- 

 nitesekével homológ. A belemnoteuthidák valószínűleg a belenmitesekkel közös 

 törzsből indultak ki. A tithonbeli Oliflocomes, conhostrid alakja dacára inkább a 

 belemnoteutbidákhoz sorolható. 



A spirulirostra rostruma a belemnitesekével semmiesetre sem homológ, 

 hanem csak élettanilag egyenértékű konvergens képződmény, miért is 

 ezeknek; 1 belemnitesektől . való származtatása lehetetlen. Ugyancsak analóg 

 szerv a Belosep'a rostruma is. 



A Sepia «tövise» Ábel szerint a Belqsepifl rostrumával homológ, azért a 

 belemnitesekével azonos szintéi; nem lehet. Mindeddig ezi csökevényes rostrum 

 gyanánt tekintettük, Ábel azonban ori ment umjiak (kialakulóban levő szervnek) 

 tartja. 



A belemnites-rostrum élettani . zerepére nézve i ltérők voltak a vélemények. 

 Férussac, d'Orbigny és'^QuENSTEDT szerint a phragmokon légkamrái a rostrmn 

 súlyát kiegyenlítik. Jaekel ezzel szemben a rostrum súlyát sokkal nagyobbnak 

 tartja, úgy hogy ennek folytán a belemnitesek csakis függőleges helyzetben, 

 iszapba fúródva élhettek és csak korlátolt mozgási végezhettek. A belemnitesek 

 életmódjára és testtartására vonatkozó többi újabb fölfogás is függélyes helyzetű 

 gastronekton gyanánl tekinti őket. A rostrum és phragmokon egyszerű alakja 

 egymáshozi viszonyuk megvilágításában matematikai megoldást tesz lehetővé, 

 amit Ábel kérésére Hafferl mérnök eszközölt. E számítások szerint a pliragmo- 

 kon 1 é g k a m t a inak v í z z e 1 v a g y 1 e v e g ő v e 1 t e j t vo j t a az 

 állat tel- és l e m e r ü ] é s é 1 fölváltva 1 e h e t ő v é t e s z i . 



A kihall dibranchiaták életmódjának vizsgálatát Ábel az élőkés kihaltak 

 konvergens testalakja és a rostrum alapján eszközli. Az élők különböző alakjai- 

 nak alapján a különböző alakú rostrumok a kihaltaknai is különböző életmód 

 föltevéséi teszi szükségessé. A sokféle alakra való tekintettel a rostrum elnevezést 

 csak élettani értelemben vehetjük s a halak, csúszó-mászók, madarak, rákok és 

 dibranchiaták morfológiailag különböző rosl rumaiból az azonos élettani szerepűeket 

 kikeresve, azl találjuk, hogy a fenéklakó alakoknál a rostrum hasít ó orr, 

 ásótövis vagy támadófegyver gyanánl használatos. A díbran- 

 chiatakia nézve analógiák alapján a rostrum szerepe gyanánl a víz vagy iszap. 

 fölszántása táplálókért, az ellenség elől vi ló beásás s a támadófegyverkénl való 

 használat jöhetnek tekintetbe. A/ élőknél ezenkívül még úszókészülék is. A be- 

 lemnitesek rostrumának különböző ontogenetikaj fejlődése a rostrum változott 

 működésére utal. melynek elemzéséből benthos-, nekton- és plankton -típusokra 

 következtethetünk. így pl. a Mucroteutkis giganteus és Cuspiteuthis acuarius 

 fiatal korban nektobenthoshoz, idősebb korban nektonhoz tartoznak, a Hibolites 

 plankton, az Acroteuthis és; Áulaeoleutlús fiatal korban plankton-, idős korban 

 nektobenthoshoz tartózik. 



A h ely vált o z t a t ás módja a kihaltaknál ópúgy, mini az élőknél, 



kizárólag a tölcsér lökéses mozgása útján s ennek megfelelőleg túlnyomólag hatra- 



történik. A ragadozóknál és szabadon úszóknál gyorsabb, a tVneklakóké 



ibb. A tesl állása épúgy, mini az élőknél, a phragmokon légkamráival ellen- 



Búlyozotl rostrum súlyának behatása alatl ferde, egyeseknél vízszintes is lehet. 



