Nasuprot mogu tekućice, koje protiču ovakovim špiljama da 
umanje ili povećaju temperaturu zraka u špiljama, već prema tome, 
u kojem stupnju temperature se same tekućice nalaze, koje u godini 
više puta kolebaju u temperaturi. 
Po starosti dijelimo špilje na špilje starije dobe i mlađe dobe. 
Pravu starost špilja odrediti, vrlo je težak i dvojben posao. 
Vrlo rijetke su špilje iskonskog porijetla (Urspriingliche Höhlen), 
koje bi bile tako stare kao i one kami u kojima se nalaze. 
Pita se sada, u kojoj kami se špilje najviše pojavljuju? — Po 
svim dosadašnjim istraživanjima špilja, najviše se špilje pojavljuju u 
vapnencu, dolomitu, gipsu i soli, t. j. u takovim kamima, koje su 
vrlo taljive (leichtgelöst), a najstalnije su i najbrojnije opet u vap- 
nencu i dolomitu, dok su u gipsu i soli kratkog vijeka, jer kako god 
brzo nastaju, tako se i brzo gube i urušavaju. Isto tako špilje u pijesku, 
konglomeratu i ilovači, ne mogu da se dugo uzdrže, jer je sastav 
njihovih stijena takav, da se, jedva što nastanu, odmah i urušavaju. 
Najviše dakle špilja nalazi se u vapnencu i dolomitu i to u 
debelih stijena, a još više u onima, koje uopće nisu ni uslojene, 
(Vidi W. von Knebel: Kčhlenkunde, pg. 10), — a obiluju čim 
više sa pukotinama, tako, da mjesto horizontalnog djelovanja vode 
imademo vertikalno. Radi toga i vidimo, kako ljudi u našem pri- 
morju oskudijevaju vodom, koja se skuplja u dubini zemlje i u 
špiljama, te u obliku izvora ili » Vaucluse« vrela izlazi na površinu 
ili ističe ispod razine morske. 
Imademo dvije vrsti izvora i vrela: gladni izvori (Hunger- 
brunnen) i živi izvori (perennierende Quellen). Gladni izvori su 
pravi kraški izvori, a isto tako i vrela (Karstquellen), kojih imade 
u našem Krasu najviše uz obalu morsku. U senjskoj dragi imademo 
više ovakovih gladnih vrela, a karakterišu se time, što samo u stalnim 
dobama godine i za vrijeme velikih oborina obiluju vodom, dok 
u sušnim dobama i godinama ne teku. Živi izvori i vrela (činim 
razliku između vrela i izvora; izvori daju malu količinu vode, teku 
polaganije i većim su dijelom odvirak temeljnih voda (Grundwasser), 
dok vrela daju oveći kvantum vode u ı. sekundi, teku puno brže 
i stoje u savezu sa špiljskim rijekama), — obiluju nasuprot uvijek 
vodom bez razlike godišnje dobe ili suhih i močnih godina. 
Kraske vode nisu nikada kemički čiste, jer imadu u sebi raz- 
novrstnih mineralija, koja primaju na svojem putu, već prema tome, 
kakove kami protiču i rastvaraju. Kemički ovaj proces rastvaranja, 
