48 
Prije negoli odoh u Gorski kotar, napravih ekskurziju u Pod- 
sused, čija je okolina zanimljiva ne samo zbog svoje fosilne, već i 
zbog recentne flore, jer ima nekoliko prerijetkih biljaka iz naše flore. 
Zadovoljan sa rezultatom svoje ekskurzije u Podsused, u čijoj oko- 
lini sabrah oko 20 biljnih vrsta, među njima i nekoliko ređih za 
našu floru, otputih se dne 2. kolovoza u našu Švicu, Gorski kotar, 
gdje kao ishodište svojih ekskurzija odabrah Fužinu. U Gorskome 
kotaru zadržah se do 15. kolovoza neumorno svaki dan sabiruci 
bilje, pa prođoh u njem u tom razdoblju preko 260 km. Bilja sa- 
kupih najviše po vrhovima bregova, i to s razloga, što je u dolo- 
vima i po obroncima bregova bila košnja već obavljena. Od bre- 
gova posjetio sam ove: Tuhobić (1106 m.); Veliku Viševicu (1428 
m.), koja je najviši brijeg bitorajskog sklopa, a i fužinske okoline; 
Burni Bitoraj (1385 m.); Kostajnovicu (1024 m.); Veliki Risnjak 
(1528 m.), zanimljiv svojim bogatstvom alpinskih biljaka; Tičjak 
(816 m.) i rastrgani Medveđak (1027 m.), na koji se vrlo teško uzlazi, 
jer je pravog kraskog značaja. U Gorskome kotaru sabrah dosta 
rijetkog i za našu floru značajnog bilja, kako će se to razabrati iz 
popisa sakupljenog bilja. Vrativši se u Zagreb obađoh u zagre- 
bačkoj okolini među ostalim poimence ova mjesta: Vrabče, Vra- 
bečku goru, Mirogoj, Kameniti stol, Banjšćak, dolje kod Gračana, 
Gračane, Rebro, Gračec, Bliznečki dol i Adolfovac u zagrebačkoj 
gori, dok u samoborskoj okolini sabirah osobito u Rudarskoj dragi, 
kojom se uputih i na Veliki Oštrc (753 m.). U zagrebačkoj okolini 
sabrah većinu za njezinu vegetaciju značajnih biljaka, dok u samo- 
borskoj okolini (osobito u Rudarskoj dragi) sabrah i nekoliko ređih 
biljaka za našu floru. 
Prije nego li prijeđem na popis sakupljenih biljaka, u kom su 
one poređane po Englero vu sustavu, treba, da kažem nekoliko 
riječi o svrsi i važnosti kulture naših domaćih biljaka, te da nado- 
vežem nekoliko riječi i o postupku s biljkama na ekskurzijama, pri 
transportu i presađivanju u vrt. 
Razlozi, koji za takvu kulturu govore, su mnogostruki. Za 
mnoge prijatelje biljaka visina, poimence alpinskog bilja, je ugodno. 
ako mogu isto tako lagodno i u nižim položajima gledati, te se 
s njim naslađivati i izučavati ga, pa je to često uvjet za uređenje 
alpinskih nasada. Mnogi »botanički invalid«, kako bi ga slavni 
Kerner nazvao (isp. Kernera, Die Cultur der Alpenpflanzen. 
Innsbruck, 1864. Str. 1.), želio bi u svojim starim danima, kada 
