50 
ja nastojao vise oko toga, da izrasle za cvatnju sposobne primjerke 
sabirem. Sa biljkama trebalo je na ekskurzijama, isto tako pri za- 
matanju i otpremi na osobit način postupati. Kusati ću ovdje 
ukratko svoj postupak pri tom opisati. Moguce ce taj opis biti 
kome od koristi, koji bi htio kojom lijepom biljkom iz naše flore 
svoj cvijetnjak uresiti. | 
Ako i jest za sabiranje živih biljaka po same biljke najzgod- 
nije vrijeme druga polovina mjeseca kolovoza ili mjesec rujan, to 
su međutim mjestimice za naše prilike ti mjeseci u toliko nezgodni, 
što su tada naše, osobito gorske, livade pokošene, pa je stoga sa 
takvih staništa sabiranje bilja otegoceno, da ne rečem prečesto 
upravo nemoguće. U drugoj polovini kolovoza i u mjesecu rujnu 
ljetna je žega popustila, pa bi i za to zgodnije bilo sabiranje bilja 
u tim mjesecima. Budući da je velik dio bilja koncem kolovoza i 
u mjesecu rujnu već ocvao, to se naravski pretpostavlja, da onaj, 
koji u to vrijeme sabire živo bilje, biljne vrste i inače, a ne samo 
dok cvatu, dobro pozna i lahko znade da ih nađe. U ostalom nije 
najveće zlo (za naše prilike mjestimice, osobito u gorskim kraje- 
vima, i bolje), ako se sabiranje živog bilja započne kojeg prijašnjeg 
mjeseca; samo treba tada zamatanje s dvostrukom opreznoscu 
obavljati, a sakupljavanja se sjemenja obično valja odreći. 
Kod sabiranja živog bilja nije ništa gorega, negoli ako našu 
pažnju obratimo na vrlo velike i stare primjerke, budući da baš 
ovi kod potonje kulture u vrtu najlakše propadaju. Najbolje je iza- 
birati mlade, snažne, upravo za cvatnju dozrele primjerke, i to — 
kako se samo sobom razumije — sa mjesta, gdje se dade sve kor- 
jenje po mogućnosti neoštećeno izvaditi. Kod mnogih vrsta, koje 
u raspuklinama pećina rastu, kao što u nas na pr. na Risnjaku Pe- 
dicularis verticillata i sličnih, u pravilu ćemo se toga morati odreći, 
ali ondje, gdje se može izabirati između bujnih primjeraka u ras- 
puklinama i kržljavih, gdje drugdje, treba rađe odabrati potonje, 
ako ni izdaleka nijesu onako zamamljivi kao prvi. 
Neke vrste, osobito neke alpinske vrste od roda Gentiana, 
sve vrste Euphrasia, Saussurea, Lycopodium, nadalje alpinske Orchi- 
daceae, Pedicularis i još neke druge ne podnose dobro, ako nji- 
hovo korjenje lišimo sasvim zemlje, pa zato moramo ove zajedno 
s grudom zemlje, u kojoj su zakorjenjene, iskopati, te odmah u 
mahovinu zamotati i svezati, pa u tom ovoju otposlati i na mjestu 
određenja zajedno sa grudom zemlje zasaditi. Budući da je kod 
