modrim cvijetovima pada u oči cikorija ili vodopija | (Ci- 
chorium Intybus), kao »radič« poznata nam proljetna salata. 
Od groblja dubrovačkoga reda se villa do ville, dvorac do 
dvorca u najraskošnijem ruhu južne vegetacije, kakovim se na našoj 
morskoj obali ponosi samo Dubrovnik. Kada se ovuda putnik 
spušta prama Dubrovniku, kliče od ushita: Krasno, divno, veli- 
éajno!, i jo nije u dušu smetnuo jednu sliku, kad ga iznenadi druga, 
treća, i ne dospijeva, da bi svaku razgledao pojedince. 
Kako sam iz Dubrovnika do Gruža pošao pješice nekoliko 
puta, opisati ću sliku za slikom, da se vidi, koli blago je nebo 
drevnoga Dubrovnika, a početi ću slijeve strane. 
Na jednoj pećini porasla je rpimice ža bic a (Opuntia nana), 
vrsta samonikla kaktusa i cvala pod hladovitom smokvom žutim 
cvijetom. Na visoku kamenu zidu dvoredica je lipe, straga mrki 
borovi i smrekuše; po pećinama krile se goleme Agave, drvoliki i 
kao nadlaktica debeli sljezovi (Malva alborea), i visoki kao od 
okrugljih ploča složeni kaktusi. Zid prve ville zarubila je svojim 
sjajnim lišćem lovor-višnja (Prunus lauro-cerasus), dok se nad 
ulaznim vratima krili prava akacija (Acacia Julibrissin ili Albizzia 
Julibrissin), na kojoj ima na tisuće cvijetaka u kojima se pribraše u 
snopiće poput tanahnih niti ružičasto-bijeli prašnici. 
Pod akacijom razbujao se golemi leander prepun bijelih cvi- 
jetova, dok se među tamno-zelene listove lovor-višnje pomiješali 
ružičasti i jasno-žuti mu cvijetovi. 
Na susjednoj terasi krile se borovi, pinije, aloje, a po zido- 
vima u gustim se rpama reda kopar (Capparis rupestris) i k o- 
mora č (Foeniculum officinale) u našem kućanstvu dobro poznate 
biline. Nad susjednom verandom raspeljana je vinova loza, na ste- 
penici ugledaš bademe ili mendule, kuriku japansku 
(Evonymus japonica), kojoj odaje latinsko ime njezinu domovinu, 
no nad svime pada u oči »prva« poma ili paoma, kojoj su duge 
hvoje porasle na visokom deblu. Staneš i čudiš se, jer je to možda 
prva poma, koju gledaš pod prostim nebom. Još se više začudiš, 
kad u pomi prepoznaš »prvu« datulju (Phoenix dactylifera). U ska- 
linastoj jednoj uličici golema je akacija, rpa na 2 dm. debelih i 
nekoliko metara visokih leandara a nad sjenicom melea (Melea 
Azaderach; Paternosterbaum), listom nauglednije stablo domovine. 
Sada se pruža visoka pećina, pokrivena Agavama, koje po- 
vija vinova loza, nad kojom se žare crveni cvijetovi šipka, šiknula 
