15 
je u zrak Spanjolska trstika (Spanisches Rohr; Arundo 
Donax), na 2 m. visoki koromač, dok je zid iza pećine u gustu 
bršljanu. Pred jednom villom dvije su terase: prva je isprepletena 
velikim, modrim grozdovima Glicinije (Glycinia chinensis) dok je 
druga terasa u raskoši grimiznih i ružičastih leandra i onih divotnih 
akacija, pod: kojima je bršljan porasao u prilici stabalca. Susjedna 
je villa u šumici akacija, a zid zarubljen bijelim, crvenim, ružičastim 
i žućkastim leandrama, koje se spuštaju prama cesti. 
Jednu villu zasijenjuju ruže-povijuše, pridvorje joj krasi golema 
Magnolia grandiflora, koja kad procvate, mora da je čudo — 
stablo u bogatoj dubrovačkoj flori. 
Pred »Hotel Imperijalom« pruža se najčarniji perivoj južne 
flore uz modru našu Adriju. Šumice lovorike, borovi, pinije, 8—I2 
m. visoke i rpimice porasle datulje, kolosalne pome-Zumare (Cha- 
maerops humilis), lepezaste latanije, naranče, četruni, limuni, tama- 
riške, rogači (rožićki), stablasti i kao stegno debeli ružmarini, agave 
juke, aloje, nekoliko metara visoki kaktusi, brojne akacije, pavlov- 
nije, raznobojne leaedre, pasiflore, kojima divotan cvijet predočuje 
»Muku Isusovu«: ukrasuju ovo svratište, s kojega se pruža vidik 
od Dubrovnika do Crne gore i Albanskih planina, od Dubrovnika 
preko morske pučine do italskih Apenina. 
Kad si prošao ovim čudesnim perivojem i smetnuo u dušu 
njegovu bilinsku raskoš, tada ti se čini, da nisi na žalu hrvatskoga 
mora, već daleko tamo na obalama Sorenta, San Rema ili žarke Afrike. 
Kako je u Dubrovniku velik prirast drveća, svjedoči u jednoj 
kući jedan dud, koji bude u Dalmaciji visok poput hrasta, koji za- 
sjenjuje cijelo dvorište, dok je u drugom dvorištu jedna smokva, de- 
debela pol metra. 
Desna strana prilaza u Dubrovnik također je divotna! Pred 
jednom su villom dvije sjenice; jednu povija Bignonia radıcans 
sa crvenim, trubljicama naličnim cvijetovima, drugu Ampeloßsıs, 
kojemu je lišće u jeseni crveno poput rubina. Od vratiju do ville 
ima aleja akacija i leandra, s lijeve strane šumica od bijelo cvatućih 
leandra. 
Pred villom posjednika Tomaševića opet je raskošan perivoj. 
Duša, do kraja razdragana, iznova se sabire, da primi u sebe ne- 
zaboravnu sliku božice Flore. K crvenkastu deblu bora priljubio se 
tamno-zeleni bršljan, lazi po svržima, povijajući grane i ogranke. 
Od ulaza do ville nose tanki, kameni stupići »odrinu« (brajdu), po 
