20 
declivibus montis Biocovo ad Macarsca (Sardagna 1860). ad 
Radoštak prope Meljine (Weiss 1866.), in montibus Prolog (Maly 
1869.), Orjen (Maly), Mosor (Host), Smiltié prope Zara (Al- 
schinger 1852), in monte Vrbica prope Spalato (Petter), inter 
Vrlika et Sinj (Visiani), in Kninsko polje, ad Laštva, Pastrovići 
et in demissis montium Snježnica et Lovćen (Visiani). Raste i u 
Hercegovini, Crnoj gori (Wettstein 1. c. p. 199.). Raste i oko 
Vrlike, Sinja, u prigorju i po obroncima Dinare na Svilaji, oko 
Imoskoga, na otoku Braču, Pagu, Hvaru, Korčuli. U Bosni na Ilica 
planini itd. (E. Janchen: Die Edraianthus — Arten der Balkan- 
länder. Mit 4 Tafeln u. 1 Textabbildung. Wien, 1910. p. 12.). 
Bilješka. Pisao sam staništa, kako ih zove »narod«, a ne »talijanskim« 
imenima, kako piše monograf Wettstein. 
Putoria Calabrica Pers. — Visiani Flora Dalmatica. Vol. 
III. Lipsiae, 1852. p. 13. — Syn. Asperula calabrica L. fi. — She- 
rardia foeditissima Cyrill. — Pavetta foeditissima Cyr.— Ernodea 
montana Sibth. et Sm. Po Visianiju: »In murorum fussuris et in 
saxosis apricis circa Ragusa, Breno, Ragusa vecchia et 
inter Cattaro et Budua. Digitit contrectata foetet. Flores rosei. 
Floret Majo, Junio et rursum Novembri.« U »Florae Dalmaticae. 
Supplementum« Venetiis 1872. p. 103. dodaje Visiani i otok 
Lokrum, s kojega je bilina pohranjena u generalnom herbaru bo- 
taničkoga zavoda kr. sveučilišta u Zagrebu. Po dalmatinsku floru 
prerevni Mucijo Tommasini bijaše »prvi«, koji je P. Calabrica 
pribilježio za Dalmaciju, kad je g. 1827. došao u Kotor i tu bo- 
ravio od početka lipnja do konca mjeseca rujna. Svoje botaničke 
putove opisao je u »Flora< ili » Allgemeine botanische Zeitunge, 
Regensburg, 1833. Beiblätter. Zweiter Band, 1835., pod naslovom; 
»Botanische Wanderung im Kreise von Cattaro«. (P. 1.—59.) 
Putoria Calabrica našao je Tommasini 17. lipnja 1827., 
kad se iz Kotora svratio u Župu ili Grbaljsko polje. Našao je 
u društvu sa Verbascum phoenicum, Trifolium dalmaticum, Hi- 
biscus Trionum i još nekojim biljem. 
Kako je ova bilina vanredno značajna za floru okoline du- 
brovačke, dodajem sva staništa, na kojima sam je ja ili ubrao ili 
pribilježio. 
Kod Dubrovnika na Gracu, na bedemu Menčetove-kuie, na 
Srđu (desno po pećinama prvoga zavoja i dalje prema Fort-Im- 
perijalu); na pećinama Orsule, kod Dupca, a na pragu Župe vi- 
