23 
lježi za Dubrovnik, Župu i otok Vis, ali je »ne bilježi« za naj- 
južnije krajeve Dalmacije. Tommasini bijaše i tu prvi, koji je 
pribilježio za kašteo Lastvu kod Budve. (In der Schlucht gegen 
Sveta Gospodja wachst P%/omis fruticosa in Menge, herrlich pran- 
gend mit ihren grossen goldgelben Blumen«; 1. c. p. 21.). 
Kako je i ova bilina za Dubrovnik i floru južne Dalmacije van- 
redno značajna, bilježim sva ona staništa, gdje sam je na svom pu- 
tovanju vidio. 
- U Gružu mnogobrojno po pećinama uz glavnu cestu, u do- 
lini Rijeke i u nekoliko komada oko njezina izvor-jezera. Na polu- 
otoku Lapadu po vrletnim morskim pećinama pod kapelicom sv. 
Vlaha i u morskoj ovali kod Majke božje od milosrđa, gdje je viši 
.od metra visok i palac debeo; kod Dubrovnika na Gracu, navlastito 
na ravnjaku poviše sv. Nikole; u prohodu izmedju Pila i Ploča, 
na Srđu, brojno po pećinama put sv. Jakova, na Orsoli, gdje u 
metar visokim pojedin. ‘ma pokriva cio obronak navlastito od go- 
stionice Nikole jurkov'ća. U Župi po pećinama oko Dupca. 
Nyman (I. c. p. 551.) daje ovoj areal: Sard. (rr.) Sicil. mer. 
Dalm. Herceg. Monten. Alban. Zacynth. Corcyra. Creta. 
Pelop. Attica. 
Na svom povratku u Dubrovnik zaustavio sam se pred vratima 
tvrđe, što vode na Ploče, da tu uberem rijetku i po našu floru 
»novu« bilinu Zumarıa macrocarpa, koju ju je ovdje obreo g. 
1867. protesor P. Ascherson (Berlin): >»... Auf Mauern von 
Porta Ploče bei Ragusa. Dort nur in Frucht gesammelt; Blüthen 
habe ich von den aus mitgebrachten Samen in Berlin kultivirten 
Expl. 1868. untersucht. Neu für die. Flora der Kaiserstaates, bisher 
nur aus Griecherland bekannt«. (Ascherson: Beitrag zur Flora 
Dalmatiens. Österr. botan. Ztschrft (1869. p. 68.) Ja ove biline nisam 
našao, jer kako su vrste toga roda veoma nježne, sjegurno je ispalilo i 
ubilo sunce. Kako je rijetka, svjedoči i Nyman (l. c.p. 26.), koji 
ju još bilježi za Rhodus i Kretu. Nema u herbarim > kr. sveučilišta. 
Put Trstena. 
Prije dvije tri godine štampao sam u »Prosvjeti« radnju: 
»Nadvojvoda Ljudevit Salvator kao hrvatski knji- 
ževnik«. Tom prilikom upozorio sam i na njegovo djelo »C a n- 
nosa« u kojemu nam blažen i sretan opisuje iz naše domovine i 
»Trsteno«, koje Talijani zovu »Cannosa«, 
