26 
u primorju £. Wulfenti, poznat u Dalmaciji kao doka 
mlikac«, sokom kojega truju morsku ribu. 
Div je medju mlječerima drvoliki mlječer (E. Be ko- 
jega sam poznavao samo po imenu, ana mom putu Dalmacijom 
bijaše ona bilina, koja me zanimala najviše. Tko da opiše moju 
radost, kad sam kraj lučice pod Trstenom zagledao iznenada Su- 
micu od ovoga mlječera. Stabalca su mu 1—1'5 m. visoka, na 1 
dm. debela, grančice rašljaste i gipke, crveno-ljubičaste. Za plovitbe 
put Gruža vidio sam pod Bračevim brdom poviše mora također cijelu 
šumicu od ovoga mlječera, koji seže malone do Zatona kod Gruža. 
Kod Dubrovnika ne raste baš u neposrednoj blizini grada, 
već kod Sv. Jakova po strmoj morskoj obali. Nova su još staništa 
za Dalmaciju daleki otok Palagruža mala, gdje ga je našao g. 1876. 
dr. Marcheseti, botaničar iz Trsta u društvu sa Convolvolus 
Cneorum, Senecio crassifolius, Clypeola maritima, Centaurea ragusina, 
Alyssum leucadeum, Scila maritima, Arthyllis Barba Jovis, Ce- 
rinthe aspera, Echium parviflorum, Brassica Botteri, Mathiola incana, 
Lavatera arborea, Asphodelus ramosus, A. luteus i A. fistulosus, 
Mesenbryanthemum nodiflorum, Artemisia arborescens, Crassula 
rubens, Daucus Gingidium itd. (Oesterr. bot. Ztschrift, 1876. Cor- 
respodenz, p. 36.-—37.). 
Za poluotok Pelješac ili Rat bilježi i dr. Emanuel Weiss 
(Verhandl. der zool.-bot. Gesellschaft. Wien. 1876. Bud. XVII. p. 
756.) kojega je našao u listu, dok bijahu eksemplari kod Trstena 
posve goli. 
Godine 1891. zadivio je ovaj mlječer sveuč. profesora dra. 
Heinza na otoku Mljetu, gdje ima tako debelih pojedinaca, da su 
jedan debljine radi pilom pilili. | 
Okolo Cavtata. 
Vruće sam želio, da mi noga stupi i na tlo drevnoga Epi- 
daura i toga radi krenuh ovamo 28. lipnja, ali ne iz Dubrovnika, 
već iz Ercegnovoga, u Boki Kotorskoj. | 
Vrhovi oko Cavtata zagajeni su borom, samonikla je šmrika, 
a Calycotome infesta tako mnogobrojan, da njime oko vinograda i 
u opće kulturnoga tla pokrivaju gromače, kao kod nas u primorju 
sa dirakom (Paliurus australis), samo što je onaj znatno bolje nao- 
ružan. Ovdje sam pribilježio hrvatsko ime »hlapinika«, a kad 
