35 
Dok je prije stotinu godina mogao jedan zoolog ili ćak biolog 
vladati čitavim područjem tih nauka, to je danas sasvim nemoguće. 
Da se što se tiče ekstenziteta zoologija vrlo, vrlo mnogo napredo- 
valo, o tome nema ni tračka sumnje. Podjela rada i usavršavanje 
straživaćih metoda pomoglo je, te je naše znanje o živim bićima 
toliko obogaćeno. Moramo ipak konstatirati, da je najveći dio 
mnogobrojnih otkrića i nalaza podređene vrednosti. To je o sitan 
rad, koji re čini epoha, koji doduše proširuje granice nauke, ali 
još više djeluje unutar već dostignutih granica osvjetljujući iz bli- 
žega manje točno poznato. Sa detaljnim radovima ovakove vrste 
pune se već kroz tolike godine debeli svesci stručnih časopisa. Ba- 
veći se sa problemom nižega reda nailazimo uvijek na nove, tako 
te izgleda, da zaista nikada nećemo biti gotovi. Kako li je sa 
osnovnim problemima zoologije odnosno biologije, koji nas ovdje 
jedino zanimaju? Kakostoji sa napretkom s obzirom na intenzivnost? 
Već sama ta činjenica, da se mi danas u velike bavimo sa 
jednim djelom stotinu godina starim, koje se baš osnovnim bio- 
loškim problemima bavi, ukazuje, da u tom pogledu i stotinu go- 
dina stara knjiga nije stara, odnosno zastarjela. Nema sumnje, da 
je i obzirom na velike probleme biološke učinjeno više koraka u 
naprijed, ali među tima bilo ih je ne malo u natrag učinjenih t. j. 
došli smo skoro onamo, od kuda se prije stotinu godina pošlo, učinjeno 
je. samo veliko obilaženje. Kao prije stotinu godina, tako se i danas 
život može samo životom tumačiti t. j. život se ne da tumačiti, mi 
ga samo sve bolje poznajemo, istražujući pojave, pod kojima se javlja 
i svojstva, koja ima. Toliko je vremena trebalo, da to i opet spo- 
znamo. Biofilozofija nije u tom vremenu svoga lica bitno promijenila. 
Za sada još nisu svi biolozi gore navedenoga mnijenja, nego 
drže, da je biologija tek od pedeset godina ovamo (od pojave 
Darwina) postavljena na nove temelje učinivši odlučne korake u na- 
prijed. Prema tome se nalazimo u vrijeme krize, te baš ta okolnost 
podaje posebnu važnost djelu, o kojem kanimo ovdje pisati. Po 
znanost je samo dobro, kad se sukobe dva protivna nazora, jer 
pri tome kritika veću ulogu igra. Obje glavne struje, koje savre- 
menu krizu podržavaju, mogu se najbolje dvim pojmovima karakteri- 
zirati: lamarckizam i darwinizam, upotrijebivši ih u najširem smislu, 
Mora odmah pasti u oči, da se jedna od obih struja označuje 
imenom autora, koji je prije stotinu godina radio — to je bio 
Lamarck, dok je Darwin prije 50 godina izdao svoje glavno djelo. 
* 
ij 
