42 
Sad prelazimo na najvredniji dio I.amarckove zoološke filo- 
zofije, koji sadrži onu nauku koja. se danas općenito lamarckizmom 
zove, koja mu je ime otela zaboravi. Opažanja na živim životinjama, 
spojena sa solidnom kombinacijom, dovela su Lamarck-a do spo- 
znaje aktiviteta životinja pri njihovoj prilagodbi na životne prilike. 
Lamarck je opažao, da su životinje vrlo dobro, kadkada upravo iz- 
vrsno prilagođene prilikama, pod kojim se baš nalaze, (dakle već 
Lamarck operira sa pojmom prilagodbe.) Lako je pokazati, da se 
okoliš (vanjske životne prilike) uvijek i neprestano mijenjaju, oćeli 
se sačuvati svršna (zweckmiissig) organizacija i funkcija organizama, 
moraju se adekvatno promjenama i sami organizmi mijenjati — 
prilagoditi. 
Sposobnost reagiranja je u životinjama različna već prema stup- 
nju savršenstva njihovih funkcija i organizacija; ipak je svuda ima. 
Jedno je od onsnovnih svojstava svih živih, da su u stanju na podra- 
žaje iz vana reagirati, t. j. da su osjetljivi, podražljivi. Ova je spoznaja od 
trajne vrednosti. Iz svojstva reakcije na podražaje razvila su se sva 
ostala, recimo, psiho-fiziološka svojstva, što ih nalazimo kod najviših 
životinja, pa i samoga čovjeka, kojega ni Lamarck ne isključuje 
iz reda ostalih organizama. 
Od vanjskih životnih prilika ovisni su običaji, način života ži- 
votinja. Od običaja i načina života t. j. funkcije, ovisna je građa 
organa životinje, kao nosioca svih tih funkcija. To je jedna fun- 
damentalna istina, na koju valja svakom prilikom upozoriti. La- 
marck je prvi upoznao pravu relaciju između funkcije organa i 
njihove građe. Utjecaj vanjskih prilika na organizaciju životinja po- 
mišljao si je Lamarck isključivo kao indirektan (nasuprot mišljenju 
svoga savremenika Geoffroy St. Hilaire-a, koji je međutim istom 
poslije svoje misli publicirao), u dalnjem razlaganju dopušta La- 
marck i direktni utjecaj vanjskoga svijeta (za najniže životinje i 
bilje). 
Između vanjskoga utjecaja i promjene običaja ili funkcije po- 
sreduje osjećaj potrebe (la besoine, das Bediirfnis). Potreba je psi- 
hički fenomen i ako ga Lamarck takovim izrično ne naziva. Po- 
treba je psihično stanje uzročeno gubitkom ravnovesja između 
organizma i milieu-a, koje goni na udovoljenje, na postignuće no- 
voga ravnotežja, te kao takovo igra vrlo važnu ulogu. Kako li je 
Lamarck došao do toga, da upotrebi ovakav pojam potrebe, da 
mu da toliku važnost? Iz teksta se taj put neda spoznati sa svom si- 
