43 
gurnošću, ali izgleda, da je u ovom slučaju Lamarck uzeo kao izlaznu 
točku analogiju sa čovjekom. Svakako »potreba« u Lamarck-ovoj 
formuli kao faktor vrlo dobro pristaje. Uvođenjem »potrebe« je La- 
marck pripisao životinjama aktivitet pri njihovoj adapciji. Aktivitet 
organizma nije prema Lamarck-ovoj formuli sasvim slobodan, in- 
determiniran, nego je neko biranje između nekoliko mogućnosti. I 
vanjske i nutarnje prilike umanjuju raznolikost mogućnosti. 
U najjednostavnijem slučaju može novoj potrebi biti udovo- 
ljeno time, da se funkcija postojećega organa ili kompleksa organa 
u smislu nove potrebe pojača ili oslabi (oboje ili u kvalitativnom 
ili kvantitativnom smjeru), te se sprema tome i sam organ ili po- 
večava i popravlja ili oslabljuje i umanjuje; pretpostavlja se dakako, 
da je promjena vanjskih prilika stalna i dugotrajna Lamarck je 
formulirao za te slučaje zakon, zakon o uporabi i neuporabi or- 
gana zvan, koji u prevodu ovako glasi: »U svake životinje, 
koja još nije dosegla skrajni cilj svoga razvoja, poja- 
čava česta i stalna uporaba kojeg organa isti malo 
po malo, razvija ga i povećava i podaje mu snagu, 
koja stoji u razmjerju sa trajanjem ovakove uporabe; 
dok neprestana neuporaba organa pomalo slabi isti, 
pogoršava njegovesposobnosti; sve višega umanjuje, 
dok ga napokon ne utamanı« 
Sasvim je jasno, da posljedice uporabe ili neuporabe organa 
mogu samo onda dovesti do promjene vrste, ako se mala pro- 
mjena stečena u jednoj generaciji prenaša nasleđem na drugu i tako 
dalje, te iz sumiranih neznatnih promjena rezultira znatna; zato 
Lamarck i postavlja drugi zakon, po kojem se funkcijom novo ste- 
Cene i sposobnosti i građe nasleduju (nasleđe funkcijonalnom pri- 
lagodbom novo stečenih karaktera). Drugi Lamarckov zakon glasi 
u prevodu ovako: »Sve ono, što su individui dobili ili 
izgubili utjecajem okolnosti, kojima je njihova rasa 
bila dosta dugo izložena, te prema tome utjecajem 
pretežne uporabetogaorgana ili konstantne neupo- 
rabe toga dijela, sačuva se putem rasploda za nove 
individue, ako su novo zadobivene promjene zajed- 
ničke obim spolovima ili onome, koji proizvodi nove 
individue.« Ova poslednja primjedba je sasvim umjestna, jer 
ako je novo stečeni karakter vezan na spol (»drugotni spolni ka- 
rakteri«), prenaša se nasleđem samo na odnosni spol. | 
