44 
Na osjecaj potrebe, uzrocene promjenom vanjskih okolnosti 
ne mora organizam reagirati samo pojačavanjem (povećavanjem) 
ili slablenjem (smanjivanjem) organa, odnosno funkcije. U svom 
nastojanju da zadovolji novoj potrebi može organizam zadobiti i nove 
funkcije, odnosno nove organe, kojima treba samo da je podloga 
od prije tu. — Dok si pojačavanje ili slablenje organa uporabom, 
odnosno neuporabom, možemo dobro zamisliti, malo teže to uspjeva, 
što se tiče postanka novog organa, kao posljedice novo nastale 
potrebe. Zato je u biologiji od onda pa do danas zakon Lamarckov 
o uporabi i neuporabi postojećih organa od većine simpatično 
primljen, dok postanak novih organa pomoću lamarckizma mnogi 
otklanjaju (darwinisti). Moramo ali lojalno spomenuti, da je i sam 
Lamarck glavnu važnost položio također na posljedice uporabe ili 
neuporabe već postojećih organa. | 
U savezu sa gornjim izvodom moramo ovdje iznijeti jednu 
gotovo bi rekli, slabu stranu Lamarckove nauke, koja opet s druge 
strane svjedoči o njegovoj uvidavnosti i objektivnosti. Može li la- 
marckizam u glavnome rastumačiti samo promjene i modifikacije 
postojećih organa, kako da si tumačimo one promjene u velikome, 
one znatne razlike između pojedinih stupnjeva organizacije, kojih je 
Lamarck šest postavio, te predstavljaju napredni red razvojni (ljestvicu)? 
Lamarck nije o tome formulirao nikakakvi zakon, što je samo po- 
hvalno, ali se studijem njegova djela može njegovo stanovište od- 
rediti. Lamarck naglasuje na nekoliko mjesta (osobito u petom po- 
glavlju prvoga dijela), da u cjelini životinjskoga sistema nalazimo 
zakonitu stupnjevitost, koja što više čini jedinstveni progresivni red. 
Zato mnogi autori (n. pr. Hertwig i dr.) navode, da je Lamarck 
držao, da se životinjsko carstvo samo u jednoj ravnoj liniji razvi- 
jalo, a ne poput stabla, a to nije ispravno kako smo već prije spo- 
menuli. Samo osnovni tipus organizacije (ideja) razvijao se stupnje- 
vito u liniji(?), a raznolikost unutar svakog stupnja organizacije 
(tipus, ideja) nije se razvijala u smjeru razvojne linije. Uvijek je iz 
nižega tipa postao viši; u to ni danas nitko sumnja. Iz pojedinog 
tipusa (stupnja organizacije) razvijaju se raznoliki oblici, pripadajući 
istom tipu na sve strane (grane filogenetskoga stabla). Dali je pak 
samo jedna glavna razvojna linija, dali je samo jedno deblo (der 
Stamm), ili više njih, o tome nismo ni danas sasvim na čistu (mo- 
nofiletički ili polifiletički razvoj). 
Upada u oči, da Lamarck razlikuje karaktere, kojim je izražen 
