46 
vanja riješen, i ako neki biolozi (u prvom redu pristaše ekstremne 
selekcijone nauke) drže, da je općenito usavršavanje nekakvi spo- 
redni rezultat polagane mijene selekcijom rukovođene. Jeli samo 
borba za obstanak izvela životinje iz vode na kopno i zrak? 
Spomenuvši borbu za obstanak možemo nadovezati, da je 
Lamarck već natuknuo štogod o borbi za obstanak, nastaloj uslijed 
preobilnog umnožavanja pojedinih vrsta. Kako ima svaka vrsta 
svojih neprijatelja, a one najjače pak se polaganije razmnožavaju, 
to se time izjednačuju protimbe i uzdržaje ravnovesje. Jedini čo- 
vjek je znao iz jednom zadobivene premoći crpsti korist i zago- 
spodovati svijetom. Jedini čovjek je u stanju drugu koju vrstu sa- 
svim iskorijeniti, inače se to u prirodi po mnijenju Lamarckovom 
ne događa. 
Držim, di bi bilo suvišno iznositi primjere, kojih je Lamarck 
množinu naveo, o promjenama oblika nastalim promjenom funkcije 
organa (vrat žirafe, labuda, plovne kožice, duge noge močvarnih ptica 
itd.) Ipak je vrijedno upozoriti na jedan primjer sasvim druge vrste, 
kakovih smo navikli često nalaziti poslije Darwina ovamo. La- 
marck iznosi kao dokaz, recimo odmah, descendencije i dvije em- 
briološke činjenice (po Geoffroy St. Hilaire-u), da se naime u embriu 
kita nalaze zubi, a u zametku ptica žlebić, u kojem bi trebali zubi 
stajati. Nije li to embrio biogenetskoga osnovnoga zakona? U Dar- 
wina su konture toga zakona još mnogo jasnije izražene. 
Premda se Lamarck na nekim mjestima, rekao bih, nesvjesno 
približio pojmu selekcije, to se pak iz drugih vidi, da mu je to 
bio sasvim nepoznat pojam. Govoreći o postanku pasmina domaćih 
životinja, navodi, da su razlikosti pasmina iste vrste, nastale u 
prvom redu utjecajem vanjskih okolnosti, a u drugom redu usljed 
križanja već postojećih pasmina. 
: Lamarck je raspravljajuci o razvoju u prvom redu imao Zi- 
votinje pred očima i to one više razvijene, samo tako je mogao 
postaviti princip aktivne prilagodbe. Što se biljaka tiče, tu je La- 
marck morao drugojačije postupati; po njemu se biljke bitno raz- 
likuju od životinja. Biljke u opće nijesu podražljive; one ne mogu 
aktivno reagirati na vanjske podražaje. Kod biljaka djeluju vanjske 
promjene putem hranidbe, kao i direktnim utjecajem svjetla, topline, 
vlage itd. | i 
Premda inače Lamarck izriéno niječe direktni utjecaj vanjskih 
prilika na životinje, to iz njegova razlaganja (sedmo poglav.) ipak 
