47 
izlazi, da i direktne utjecaje pripušta, gdje veli, da se boja, dakle 
jedan skroz pasivni karakter, može pod utjecajem vanjskih okol- 
nosti promijeniti. 
Ovime završujemo naš prikaz prvoga za nas kud i kamo 
važnijega, makar obsegom mnogo manjega dijela Lamarck-ove, 
»zoološke filozofije«. U prvom je dijelu položen temelj lamarckizmu, 
koji je u punoj vrednosti doživio stogodišnjicu. Selekcijonom naukom 
nije lamarckizam nipošto izgubio na vrednosti. Selekcijona nam 
nauka u najvećem procentu slučaja samo i skroz uz Lamarckovu 
(aktivna prilagodba) tumači razvoju u malome; to moramo dodati, 
jer ako se lamarckizmom neda rastumačiti opći progresivni razvoj, 
to se on selekcijom još manje može. Sam Darwin je do Lamarc- 
kovog principa aktivne prilagodbe mnogo držao, ipak je naravno 
selekciju držao glavnim faktorom. Darwinu, kao autoru selekcijone 
nauke, to nesmijemo za zlo uzeti, on je bio i onako uvidavan 
dosta, više nego mnogi moderni darvinist. Lamarck nije samo 
osnovatelj lamarckizma nego i suosnovatelj evolucijone nauke — 
njegovo djelo govori dosta jasno za to. 
LE: 
U drugom dijelu »zooloske filozofije« raspravlja Lamarck sa- 
svim općenito o životu i njegovim, kako Lamarck kaže, fizičkim 
uzrocima; u njem je on izložio svoj znanstveni »kredo«. Ovo rasprav- 
lanje Lamarckovo više je zanimivo radi autora samoga, nego što 
bi bilo od kakve apsolutne znanstvene vrednosti; zato se i ne ćemo 
na dugo njima baviti. Smjela kombinacija raširila je svoja krila i 
preletila preko svih teškoća, uzimajući ipak uvijek obzira na naj- 
vjerojatnije. Lamarck bi nam tu htio baš sve tajne života otkriti ne 
isključujući ni tumačenje najnepristupnijih svojstava — duševna svoj- 
stva samoga čovjeka. Mora se priznati, da je Lamarck satkao  li- 
jepu, preglednu i dosta jedinstvenu sliku živoga svijeta, a možda 
bi se i danas našlo ljudi, koji bi se njome zadovoljili prije nego sa 
mnogim modernim sličnim pokušajima. Mi ćemo pokušati prikazati 
je u najkraćim crtama. 
Svemogući tvorac stvorio je prirodu. Prirodu sačinjava sva 
materija (u obliku raznih elemenata), sa svim njezinim mogućim 
svojstvima, i svi zakoni, po kojima se materija odn. njezina svojstva 
vladaju; gibanje i promjena karakterizira sve. Živo se od neživoga 
ne razlikuje apsolutno, ono je iz neživoga postalo. Gibanje, koje 
