50 
vito sniženje temperature i vlage može učiniti život latentnim. La- 
marck je imao također već pojma o optimu temperature (bujnost 
prirode u tropima). 
Pojam orgazma zaslužuje, da mu još nekoliko redaka posve- 
timo. Orgazam je jedno stanje napetosti, u kojem se svaka živa 
tvar nalazi; mogli bi ga nazvati: toničko stanje, a sastoji se u tome, 
da među najmanjim dijelovima postoji neka napetost koja ga drži 
napetim, spremnim reagirati. Orgazam je posljedica »ekscitatornog 
uzroka«, koji pak laži u djelovanju nevidljivih »fluida« (uz uvjet 
stanovitog poređaja tvari). Lamark označuje orgazam i latentnim 
senzibilitetom, iz kojeg se poslije i pravi senzibilitet razvija. Naj- 
niže životinje i biljke jedva da imaju osjećaja, one imaju samo 
stanoviti orgazam, koji u velike od vanjskih okolnosti ovisi. Dišući 
produciraju životinje toplinu, koja uzdržava orgazam ; ta toplina ne 
dolazi direktno sa zrakom, nego se razvija posredstvom krvi, koja 
se pri tome troši. Krv preuzima kisik iz zraka. Za produciranje 
orgazma ne treba posebnoga organa, to je svojstvo vezano uz svaku 
živu česticu, Senzibilitet (svojstvo primanja senzacija) je pak vezan 
za posebni organ (nervni sistem). Bude li nervni sistem centrali- 
ziran, onda je dana mogućnost postanku čuvstva. 
Substrat, na kojem se životni pojavi odigravaju, zove Lamarck 
staničevinom (»tissu cellulaire«); naravno, da Lamarck nije znao za 
stanicu u današnjem smislu riječi. Kod najnižih organizama naliči 
staničevina slini, te ne ima niti posebnog oblika niti kakovih vidljivih 
diferencijacija ili organa (danas bi rekli tome: protoplazma). Iz 
jednostavne staničevine bez oblika postale su u tijeku razvoja kod 
viših organizama, uslijed usavršavanja raznih funkcija i posebni obli- 
kovni dijelovi: organi i sistemi t. j. organizirana staničevina. Kod 
bilina se staničevina uopće nije mnogo diferencirala (samo cjevasti 
elementi su nastali), osim što je zadobila vanjski oblik, koji je nešto 
raznoličniji. Neposredni razlog diferenciranju staničevine jest gi- 
banje raznih fluida u njoj Kod životinja je gibanje tih fluida raz- 
noličnije i življe, zato je i njihova nutarnja organizacija dalje do- 
spjela, nego u biljaka, gdje se gibanje fluida odigrava gotovo samo 
u dva smjera: prema gore i prema dolje (otuda prevalira u biljaka 
cjevasta struktura). Vanjski pak oblik organizama u mnogome ovisi 
o načinu komunikacija sa vanjskim svijetom, sa milieu-om. 
Kao što su prvi. najjednostavniji organizmi postali sami od | 
sebe iz raznih elemenata (materijalne i energetičke naravi), tako 
