66 
djece, mladica i odraslih osoba govore za takovu supoziciju. Apso- 
lutno. pako pomanjkanje zasebnog smještenja ljudskih kosti već 
nasuprot okolnost, što pračovjek nije činio razlike među čovjekom 
i životinjom, dadu nekom vjerojatnošću zaključiti, da taj pračovjek 
nije imao nikakovog pieteta spram mrtvih svoga roda, da je bio 
divlji ljudožder. 
Već sam rekao, da je Krapinac bio širokoglavac. Sve su če- 
ljusti jednoga tipa t. j. sve su sprijeda visoke, a snizuju se prama 
kutnjacima. To je onaj isti čovječji tip, kojega nam reprezentira 
čovjek od Spy-a u Belgiji. Samo je jedna čeljust nađena u Kra- 
pini, koja je sprijeda i straga skoro jednako visoka i vrlo debela. 
Ova čeljust mislim, da je pripadala nekoj drugoj rasi pračovjeka. 
Prisutnost pako jedne druge čovječje rase u predjelu, gdje je domi- 
nirao širokoglavi tipus Spyskog habita, svakako je zanimljiva pojava 
i dopušta onu moju supoziciju navale susjedne rase u lovni revir 
Krapinca. Takove borbe za eksistenciju u svezi sa kanibalizmom 
nu bez daljnjih ceremonija poznate su činjenice i kod današnjih 
ljudoždera. 
Uzevši u obzir pronalazak Duponta, prema kojemu kao da je 
utvrđeno »da su trogloditski stanovnici barem počamši od srednjeg 
Aurignaciena (naime kasniji mousterien) pokapali svoje mrtve sa 
ceremonijama i pogrebnim gozdbama, prilikom kojih su se zbivale 
scene kanibalizma«: to nam valja doduše konstatovati, da je kani- 
balizam nesumnjiva pojava u čovjeka od Krapine ali nema tu — kako 
rekoh — tragova, koji bi dali pomisljati na pogrebne kakove 
svečanosti. Moguće je pračovjek iz Krapine svoje mrtve izvan špilje 
zakapao, pa je možda tom prilikom iskazivao i svojim pokojnicima 
neku počast, nu to se ne da dokazati. Ali razbijene čovječje kosti u 
krapinskoj špiljici, što smo ih našli u najvećem neredu u ognjištima 
ili izvan njih pri rubu špilje, a zajedno sa životinjskima kostima: 
ne dopuštaju pomisao, e bi akt kanibalizma, koji se tu zbivao nosio 
i u čem obilježje kakovog pogreba ili pieteta. — Dupont je 
doduše uvjeren, da su povodom smrti kojega poglavice bili Zrtvo- 
vani muškarci, t. j. od svojih suplemenika masakrirani, te pri po- 
grebu pojedeni, nu za Krapinca — kako rekoh — do takovog za- 
ključka ne mogu da dođem, a to baš za to ne, jer on preostatke 
iza ljudožderstva nije odstranio iz špilje, u kojoj je obitavao, te ih 
metnuo u kakovo posebno zaklonište, već je tim preostacima isto tako 
postupao kao sa životinjskima. Ovakav je nalaz — kako jur spome- 
