Pratovjek iz Krapine u Hrvatskoj. 
Napisao dvorski savjetnik prof. Dr. Gorjanovié-Kramberger. 
Već ima o toj temi cijela mala literatura, koja je nastala di- 
jelom istodobno s najnovijim istraživanjima onih tjelesnih ostanaka 
čovjeka, koji su već od prije bili poznati, dijelom pak iza otkrića 
mnogobrojnih dijelova ljudskoga kostura po piscu ovih redaka u 
Krapini. 
Kako je poznato nađoše g. 1896. prviput u Njemačkoj kostur 
diluvijalnog čovjeka i to u Neandertalu kod Diisseldorfa. Obretnik 
je Fühlrott označio ispravno njegovo ležište kao diluvijalno ; 
Schaffhausen je pak isto tako ispravno opredjelio neander- 
talskoga pračovjeka ostankom osebujnoga oblika, koji se razlikuje 
od današnjega čovjeka. U tome ga je mnijenju osobito potkrepljivala 
lubanja sa svojim niskim čelom i jakim obrvnim lukovima. Oprav- 
dane nazore ovih dvaju navedenih istraživalaca općenito se ignoriralo. 
Nekolicina se poznatih stručnjaka izjavila o fragmentima kostura iz 
Neandertala vrlo raznoliko. Najmjerodavnije je ostalo tumačenje zna- 
menitoga patološkog anatoma Rud. Virchowa, koji je tvrdio, 
da su to ostaci bolesnoga čovjeka, koji da je naginjao kostobolji. 
Nitko se nije usudio usprotiviti se toj autoritativnoj izjavi Virchow- 
ljevoj! Pace ni oni tako lijepo po Fraipont-u i Lohest-u 
opisani obreti od g. 188%. u Spy-skoj špilji u Belgiji, među kojima 
se ističu osobito dva komada lubanje već na prvi pogled sasvim 
slične onima iz Neandertala, ne mogoše ništa promijeniti na već 
uvriježenome mnijenju. Pa sam je Virchow označio neandertalca 
bolesnim i prema tome nezgodnim za genetska istraživanja! 
Godine 1891. nađoše na otoku Javi kod Trinila komad lu- 
banje, koji je Dubois kao ostatak majmunskog čovjeka pod 
imenom Pithecanthropus erectus opisao. Ali ni taj obret nije mogao 
da potakne na nova istraživanja neandertalskoga čovjeka. Dok su 
prema tome u Francuskoj i u Belgiji već odavna bili na čistu o 
