7 
ljenje kosti, poučila nas je u tome, da su to bila mjesta na kojima 
je pračovjek nastojao, da svojim tjelesnim potrebama po mogućnosti 
udovolji. Tu si je on na vatri pripremao ručak, tu si je grijao prečesto 
ozebla uda ili je obrađivao tvrđe kami, što no ih je vadio iz potoka. 
Pravio je iz njih raznoliko oruđe, koje je upotrebljavao dijelom kao 
oružje u lovu, a dijelom opet kao nož ili kao strugalo za uporabu kod 
jela ili kod pripremanja najnužnijega odijela. Gdjekad je upotrebljavao 
i koso prebijene nadlaktice špiljskoga medvjeda i to tako, da mu 
je zglob služio kao držak, a prelom po svoj prilici kao bodežu slično 
oružje. Čini se, da je pračovjek iz Krapine i postrane dijelove no- 
sorogovih zuba kutnjaka upotrebljavao za struganje. To se može 
odatle zaključiti, što se našlo prilično mnogo ostanaka takovih zubi. 
Tamne pruge u pijesku špilje odgovaraju dakle periodama 
sakupljanja pračovjeka, koji je zalazio u špilju. Ne _ može se naime 
pretpostaviti, da je pračovjek uvijek u špilji živio, već bi je on po 
svoj prilici potražio samo za nevremena, osobito pak zimi, da ga 
zaštiti od zime i vlage. Da je tome tako, dokazuju i ostanci špilj- 
skoga medvjeda. Mnogi među njima potjeću od starih individua, 
koji su ondje poginuli od špiljske kostobolje. Nije vjerojatno, da je 
čovjek s medvjedom dijelio to maleno zaklonište. 
Pita se, kako je bilo moguće, da ognjišta s ostancima jela i 
znakovi ljudske djelatnosti ostanu tolika tisućljeća neozleđena na 
svome prvobitnome mjestu? Naplavljena sigurno ta ognjišta nisu bila. 
Potok je istina periodično i na kratko vrijeme prodirao u špilju, 
što dokazuje sloj velikoga potočnoga šljunka i cio niz pješčano-gli- 
nenih taloga, u kojima se nalaze pače i slatkovodne školjke i pu- 
ževi. Ali daleko je veći dio pijeska s ognjištima nastao trošenjem i 
opadanjem pješčenjaka, koji je činio svod špilje. Pješčana je kiša po- 
krila i konzervirala sve, što je ležalo na dnu špilje. Upravo toj 
okolnosti možemo zahvaliti naše poznavanje živovanja krapinskoga 
pračovjeka. Tragove je života u špilji kiša pijeska, koja je padala 
sa svoda, uvijek onako pokrila, kako su ih životinje ili ljudi zao- 
stavljali. Kad smo mi dakle skidali osam metara visoku masu pi- 
jeska, nađosmo upisano na onim već prije spomenutim mjestima u 
pijesku bar djelomično odkrivenu povijest pračovjeka i njegovih sa- 
vremenika. 
Još ćemo neke vrlo značajne pojave u našoj špilji navesti. 
Prije svega treba spomenuti, da kosti goveda i nosoroga nijesmo 
našli nikada čitave, nego uvijek polomljene. Mnoge kosti poka- 
