17 
Ove kserotermijske vrste pripadale su prvobitno submedite- 
ranskoj, ilirskoj i pontijskoj flori. 
U drugom glacijalnom periodu i poslije njega opetovalo se 
je ono, što se je za prvoga zbilo, i ako je, kako neki istrazivaoci 
drže, bilo više glacijalnih perioda, to se je netom opisano uzmi- 
canje i prodiranje biljaka nekoliko puta ponavljalo. 
Kako se područja, koja su dugo stajala pod ledom, opet na- 
stanjuju, možemo u malom još dnevno opažati u Alpama, pošto 
baš sada mnogi ledenjaci dosta gube u svom opsegu. 
Uvijek je samo malo biljaka, koje najprije zauzimaju prosta 
mjesta, naime: Cerastium, Arabis alpina, Hutchinsia alpina, Chry- 
santhemum alpinum, Doronicum sect. Aronicum, Achillea nana, mo- 
schata ili atrata, Epilobium Fleischeri, Saxifraga oppositifolia i mo- 
schata, Salix herbacea, retusa i dr.; tada slijede neke trave, za ko- 
jima odmah dolaze Oxytropis, Astragalus i druge Papilionatae. 
Od posljednjeg su glacijalnog perioda i u Alpama kao i na 
drugom visokom gorju nastali mnogobrojni novi oblici, koji su dje- 
lomično plodnima postali bastardi, kao na pr. produkti križanja iz- 
među Primula minima i glutinosa, Nigritella nigra i Gymnadenia 
odoratissima, te velik broj Hieracija, djelomično odlike, koje su se 
sa malim razlikama u različnim alpinskim dijelovima iz iste daleko 
raširene vrste razvile, pa nastupaju mnogostruko kao sekundarni 
endemizmi. Od ovih treba oštro lučiti stare endemizme s njihovim 
konstantnim, nepromjenljivim držanjem. 
Zanimljivo bi bilo protegnuti ovo razmatranje na čitavu zemlju, 
ali to bi nas predaleko odvelo. 
Moje predavanje pokazalo je i to, kako je Darwin, čiju sto- 
godišnjicu rođenja nedavno proslavismo, imao pravo, kad je došao 
do uvjerenja, da su vrste promjenljive, pa da nije svaka biljka — 
isto vrijedi i za životinje — bila gotova stvorena, udešena točno 
na prilike, u kojima sada živi, da je nasuprot uslijed promjene oko- 
line, uslijed neprestanog uzmicanja iz jednog i prodiranja u drugo 
područje, svako živo biće prisiljeno mijenjati se, ako misli ostati 
u životu. 
»Točno udešenje« životinje ili biljke, nepromjenljivost vrste, 
u čemu je čovjek nazirao vrhunac božje providnosti, jer je time 
bilo svakome živomu biću određeno mjesto u prirodi, bila bi, da 
u istinu postoji, u kratko vrijeme smrt dotičnoga živog bića. 
U živoj prirodi ništa nije konstatno, sve se mijenja, ravra čri, 
2 
