Voda kao ekologijski faktor u biljnoj 
| geografiji. 
Predavanje na mjesečnom sastanku hrv. prirodoslovnog društva dne 
18. studenoga 1909. 
Svatko, tko je samo jednom kultivirao kakvu biljku, dolazi 
do iskustva, da kao što kod životinja, tako i kod biljaka bez vode 
ne može biti nikakve životne djelatnosti. Cijeli kemijski proces, koji 
mi poznamo kao manifestaciju života, može se samo u prisuću vode 
zbivati, budući da je živa supstanca, od koje su sve biljke sagra- 
đene, većim dijelom sastavljena od vode. Ako igdje, to baš u ži- 
votu vrijedi rečenica grčkoga filozofa Thalesa: »Najvažnije je 
voda«. Rast, primanje hrane, kolanje tvari, svakolika čvrstoća bilj- 
noga tijela bila bi bez vode nemoguća, pa nam to tumači, zašto 
kod biljaka odlučuje o životu i smrti voda. Samo o njoj ovisi uve- 
nuce, pa i onda, kada se prividno čini, da je uvenuće lišća direktno 
uzrokovala velika vrućina ili žestoki vjetar, to nam je i tu pravi 
uzrok istoga tražiti većinom samo u prekomjernom isparivanju vode, 
koje je bilo tek povećano onim faktorima. 
To isparivanje ili transpiracija važno je u životu biljke. Svaki 
naime živi dio biljke daje vanjskome zraku od vode, što ju je 
primio korjenjem iz supstrata, tako dugo u obliku pare vodu, dok 
se zrak vodenom parom ne zasiti — stanje, koje de facto nikada 
ne nastupa — pa tako svi živi dijelovi biljke neprestano transpiri- 
raju. Budući da je svaka pojedina ćelijca bogato raščlanjenog tijela 
doskora potrošila svoju vlastitu vodu, te ju stoga svome susjedu 
oduzima, teče cijelom biljkom, bila ona neznatna zelen ili goro- 
stasno drvo, neprekidna rijeka tekućine tako, da biljke supstrat, u 
kom su zakorjenjene, u neku ruku isisavaju. O kakvim se tu radi 
množinama, postaje jasno, ako se spomene, da vegetativno lišće 
može u povoljnim prilikama izdati u jednome danu više vode, ne- 
goli iznosi njegova vlastita težina. Po računu šumarskih botanika 
