33 
jesu imali nikakvih »brkova za cijedenje<, dok iz vlažne klime u 
Kamerun presađene rasline (na pr. kakaovac |Z%eobroma Cacao], 
Ficus religiosa, Carica Papaya i dr. neke) su tamo izvrsno uspije- 
vale te nijesu gotovo ništa stradale od nametnika, budući da su 
imale listove s oštrim brkom, a često i sa baršunastom površinom. 
U Kamerunu mora baš svaka biljka takve prilagodbe u svrhu za- 
štite imati, da može opstati u vlažnoj klimi, pa ih i ima svaka in- 
digena biljka. Vlasnici plantaža u dalekoj zapadnoj Africi bi bili 
sebi uštedili pri osnutku kolonija mnogo gorko iskustvo, da su to 
prije znali. 
Lijepim svojim istraživanjima o odnosu biljaka spram puževa da- 
leko poznati njemački botanik Stahl potvrdio je nazore Jun gn e- 
rove, kada je u tom smjeru istražio šume oko botaničkoga insti- 
tuta u Buitenzorgu (na’ Javi). Tamo po opisima odličnih prirodo- 
slovaca, koji su ondje proboravili dulje vremena, dolazi svako po- 
slije podne do pravog proloma oblaka. Već nekoliko časova iza 
toga, kako je prestala kiša, listovi snabdjeveni s »brkom za cijeđe- 
nje« opet su suhi, pa nametničke spore, koje su na njih došle, ne 
mogu uspijevati, dok su kod uvedenih te još neprilagođenih biljaka 
teške kaplje dugo iza kiše po listovima dobro došle svakom parasitu. 
Stahl je s pravom i na to upozorio, da isti uzrok može pro- 
tumačiti i lisnati oblik nekih naših drveta, te grmova, jer su javor 
mlječak (Acer platanoides), lipa ili Viburnum Opulus, a i planinski 
zov (Sambucus racemosa) i t. d., svi stanovnici vlažnih staništa, a 
imadu ne manje oštri brk lista, koji djeluje kao aparat za cijedenje 
vode. Njihovi rođaci u sjevernoj Americi i Japanu imadu tamo, gdje 
je klima još vlažnija, prema tomu i veće brkove za cijeđenje. 
Biljke duboke, vlažne šumske sjene i takove, koje rastu u bli- 
zini potoka, pa budu kadšto poškropljene, imaju često barsunastu 
površinu, na kojoj se voda kapilarno u vrlo tanki, brzo se sušeći 
sloj raširi. 
Vrlo su značajne za higrofite vrlo vlažnih klimata i hidatode, 
t. j. osobite uredbe za izlučivanje vode, što ih je osobito izučavao 
te kod brojnih higrofita konstatovao Haberlandt. 
Srednje stanje vodenog prometa pokazuju mezofiti, koji ni 
u anatomskom, ni u morfološkom pogledu nijesu ekstremni. Kod njih 
1 Stahl, Regenfall und Blattgestalt. Ein Beitrag zur Pflanzenbiologie. 
Annales du jardin botanique de Buitenzorg. Vol. XI. 1893. 
3 
