105 
temperature. Para natrija, vruća 1000° apsorbira one iste zrake 
što ih usjana para natrija od 1000?" izbija. 
Na oko je to fizikalni zakon kao stotina drugih ni više ni 
manje važan od tolikih drugih. Pa ipak je velika razlika: on je 
fundamenat spektroskopije i ponajglavnijih njezinih triumfa. Prvi 
mu je uspjeh bio tumačenje Fraunhoferovih crta u sunčevu spektru. 
Samo usjane pare izbijaju nekoliko svijetlih crta različno poređanih 
po području vidljivoga spektra od 7 boja. Po Kirchhoffovu žakonu 
mora da se pokaže ova pojava: Ako bijela svjetlost dosta vru- 
ćega izvora prolazi kroz usjanu paru, koja na pr. izbija 4 svijetle 
crte vidjet ćemo u neprekidnom spektru one bijele svjetlosti točno 
na onim mjestima, gdje stajahu čas prije svijetle crte pare, sada 
4 tamne crte, pa kad bismo uklonili bijelu svjetlost jezgre, 4 bi se 
tamne crte s mjesta prometnule u 4 svijetle crte. Kod totalnih 
zastiranja Sunca Mjesecom to se na trenutak i dogodi, pak zaista 
Fraunhoferove crte bljesnu na čas svijetle. To je poznati »flash- 
spektar«. 
Pitanju o fizikalnoj i kemijskoj konstituciji našega Sunca otvorila 
se najednoč nova perspektiva: Sunce je po mišljenju Kirchhoffa 
tijelo s jezgrom čvrstom ili tekućom, koja je u najvećoj žari, pak 
bi sama za se dala neprekidan spektar svih 7 boja. Ta je jezgra 
umotana u atmosferu također usjanih para ali nešto niže tempe- 
rature, koje bi same za se davale diskontinuirne spektre složene 
od svijetlih crta karakterističnih za svaku paru. Kad bi se te ka- 
rakteristične crte za usjanu paru svakoga elementa znale, jasno je, 
da bismo znali i kemijski sastav sunčeve atmosfere, dakle i 
Sunca samoga. 
Ovaj prvi veliki uspjeh spektroskopije udario je pravac rad- 
njama šestoga i sedmoga decenija 19. stoljeća: 1. točno izmjeriti 
dužine valova Fraunhoferovih crta i 2. odrediti spektre emisije za 
pare kemijskih elemenata. Pitanje, je li spektar emisije zadana ele- 
menta kod svih temperatura i svih različnih načina isparivanja 
bitno isti, riješili su zajednički već Kirchhoff i Bunsen ispi- 
tavši u tom smjeru najrazličnije soli elemenata i najrazličnije načine 
isparivanja. Rezultat bijaše: pored razlika u jakosti crta ostao je 
spektar usjane pare elementa u bitnosti jednak. Spektar je 
emisije za svaki elemenat tako bitna i nepromjenljiva karakteristika 
kao i atomska težina. Tim je opet nauci kemijskoj utrt novi put 
za kemijsku analizu s pomoću zraka svjetlosti, što ih usjane pare 
3 
