169 
Adamović L., Die Vegetationsverhältnisse der Balkanländer (Mösische 
Länder). (A. Engler i O. Drude, Die Vegetation der Erde, XI.) Leipzig 
(W. Engelmann), 1909. 8°. 567 stc., 49 vecih, 11 u tekstu slikä, 6 kartä. 
Ovo prekrasno, sjajno opremljeno djelo uvazenoga bečkog (prije 
beogradskog protesora), privatnog docenta biljne geografije na bečkom 
sveučilištu, izašlo je kao 11. svezak znamenite zbirke biljnogeografskih 
monografija, što ju pod naslovom »Die Vegetation der Erde« izdavaju pro- 
fesori dr. A. Engler (Berlin) i dr. O. Drude (Dresden). Sa Paxovim 
djelom o Karpatima i Beckovim o ilirskim zemljama, izašlim također u 
spomenutoj zbirci, tumači nam Adamovicevo djelo izvrstno zanim- 
ljive biljnogeografske prilikv jugoistočne Evrope. Autor, koji je više 
godina proveo u Beogradu, te koji je na brojnim putovanjima upoznao 
balkanski poluotok, bio je prvi zvan, da napise ovo djelo. Jedva ce biti 
moguće približno iscrpno prikazati bogati sadržaj Adamovicevog djela, u 
kojem nas on upoznaje sa brojnim novim činjenicama, tekoje je on uresio 
sa većim brojem lijepih originalnih slika i karta, pa koje obuhvata ova 
politička područja: Srbiju, Staru Srbiju, Bugarsku, Istočnu Rumeliju, Sjevernu 
Traciju i Sjevernu Macedoniju. 
Štampanje ovoga djela omogućeno je samo bogatim financijalnim 
potporama, što ih u prvome redu pružiše bugarski kralj Ferdinand I., kome 
je i djelo posvećeno, te kraljevska pruska akademija znanosti u Berlinu. 
Autorova putovanja u svrhu fitogeografskog studija dotičnih zemalja sub- 
vencionirala je carska akademija znanosti u Beču i prirodoslovno društvo 
za Orient u Beču. 
Da se dobije barem pojam o bogatstvu ovoga djela, prikazat ću tek 
u glavnim crtama njegov sadržaj. 
U uvodu bavi se pisac s omeđenjem teritorija i sa literarnim vrelima, 
od kojih sadrži prvo poglavlje povijest biljnogeografskog istraživanja bal- 
kanskih zemalja, a drugo biljnogeografsku literaturu spomenutih zemalja. 
Adamovićevo područje naslanja se na zapadu na ilirske zemlje, 
koje je obradio G. Beck u IV. svesku djela »Die Vegetation der Erde« 
pod naslovom »Die Vegetationsverhältnisse der illyrischen Linder«. Ono 
obuhvata ostali dio Balkanskog poluotoka, što leži u istoj geografskoj širini, 
pa od prilike prikazuje nekadašnju rimsku provinciju Meziju (Moesia superior 
et inferior). 
‘ Adamovicev rad u velike potpomagahu neke predradnje. Mislim 
napose radnje Pančićeve i Velenovskove. Pune 42 godine radio ja 
Pančić neprekidno na flori balkanskih zemalja, a sa jednakom ustrajnošću 
posvetio je istoj zadaći više od '/, stoljeća Velenovsky. 
Čitavo je djelo razdijeljeno u četiri dijela. U prvome je dijelu ras- 
pravljen ocrt fizikalne geograflje balkanskih zemalja, pa se u prvom poglavlju 
govori o orografskim, u drugom o hidrografskim, u trećem o geognostičkim, 
a u četvrtom o klimatičkim prilikama. Drugi dio raspravlja o vegetaciji 
balkanskih zemalja, pa je najopsežniji, a raspada se u tri odsjeka. 
Prvi odsjek: ekološki faktori dijeli se u pet poglavlja: o geografskom polo- 
žaju, tektonskim faktorima, edafičkim prilikama, klimatskim faktorima i o 
djelovanjima životinja, ljudi i samih biljaka na vegetaciju. Drugi odsjek: 
