i ća 
1. snopič str. 77. i 78. Erjavec bilježi riječi ,vidru* i ,ropočev“, 
koje nam daje i grof Oršić. ti 
Kada ženka gradi gnijezdo, pripijeva joj mužjak na grančici 
sjedeći : „Cin, Cin; čin, čin; čin gri gricu, ček!“ Slovenci zovu zebu 
i „seinkovec“, dok je u našem primorju poznata kao ,šćikun“, 
“a druguda u nasi kao ,činkavac“, u Poljicima u Dalmaciji kao 
ssnigavac“ i vele, da sikće: * ćin-ćin-ćin!“ (F. Iv anišević: 
Poljica, p. 382)! 
U Tirinškoj, na Harcu, u Gornjoj Austriji ima dalekoznanih 
gojitelja zeba, koji osobitom vještinom raspoznavaju njezine glasove. 
Dok uho obična čovjeka razabire tek nekoje glasove, razlikuju oni 20 i 
više glasova, te ih prema tomu i tamo zovu raznim imenima. Prije su 
dobra pjevača plaćali zlatom, dok im je sada znatno manja cijena? 
U trećem dijelu (p. 14 - 17.) piše grof o oslijepljivanju zebe, 
a u dijelu četvrtom „Od kakvoće kerme“ (p. 17—19.) Zebi škodi 
ako se krma mijenja. Nekoji miješaju u hranu hajdinu od koje se 
ptica ,jako“ suši i dobije prolijev. Ako pridavaju konoplju, zadaje 
ova vrućinu, ako se pak daje, dosta je na dan 6—7 zrna. „Kaksze 
z-Tichom, do vremena lovine baratati ima“, govori 
„Del Peti“ (p. 20-23.) Kojom zebom želi loviti u jesen, neka ju 
zatvori u tminu, ali tako, da ima zraka, da se ,ne zaduši“; najbolja 
je peć bez dima dakako, a dobar je i ormar ili ,fersslog“ (škrinja.) 
Daje joj se čista hrana, a svaki mjesec ju valja puštati na zrak, da 
se ,osnaži“ i ,otrebi“. Zatvara se od konca ožujka ili od travnja 
do prvih dana kolovoza, a prije onda, ako je bolježljiva. 
U dijelu šestom govori se ,Od dvorbe vu vremenu 
popevanya y na dalye“ (p. 23—23.) 
Zeba pijeva obično u krljetki po tri mjeseca; ,dobar tič“ 
mora do 14 dana početi ,spuštati se“ t. j. kad počinje tiho pijevati, 
! Ovakove riječi oponašanja zovu se »onomatopejske« riječi, koje 
sam u nas počeo bilježiti prije 20 i više godina. Priopćio sam ih u raspravi 
»Građa za narodnu nomenklaturu i terminologiju životi- 
nja« i štampao u »Nastavnom Vjesniku« g. 1897. knj. V. i VIL, a godinu 
dana prije »prvi« sam puta nekoje priopćio u radnji »Sto priča naš 
narod o nekim životinjama« (Knj. I, Folklor. zbornika Jugoslavenske 
Akademije.) 
Ovim mojim radovima poslužio se sveučilišni profesor dr. D. Bora- 
nić u svojoj iaspravi: »Onomatopejske riječi za životinje u sla- 
venskim jezicima«. (»Rad« Jugosl, Akad. knj. 178. Zagreb 1909. na str. 
153150147 10 118, 205.21. tal) 
2 Brehms Thierleben. Vögel. Erster Band. Dritte, gänzlich neu- 
bearbeitete Auflage von Prof. dr. Pechuel-Loesche. Leipzig u. Wien, 1891. 
pag. 281. 
