Malakoloski prilozi. 
Prilozi fauni kopnenih i slatkovodnih mekusaca kraljevine 
‘ Slavonije. 
Mijat Sabljar, osnovač narodnog muzeja u Zagrebu, bijaše 
medju Hrvatima »prvi«, koji je na svojim putovanjima po Hrvat- 
skoj i Slavoniji sabirao i kopnene i slatkovodne moluske, koje je 
onda pohranio na posebnom mjestu u istom muzeju. 
Kad je Fran Erjavec postao profesorom više realke u 
Zagrebu, počeo je i on pribirati mekušce i prošao nekoje nepoznate 
krajeve, kojom je prilikom obašao i jedan dio Gornje Krajine, gdje 
je prije njega sabirao Franjo Zelebor, čuvar dvorskoga pri- 
odopisnoga muzeja u Beču. 
Već g. 1867. napisao je S. Brusina u Beču radnju »Pri- 
nesci malakologiji hrvatskoj«, koja je štampana u I. knjizi 
»Rada« Jugoslavenske akademije od stranice 78.—105. U ovom 
popisu ima do 174 vrsta, »ne računajući ovamo mnoge suvrsti, 
premnoge podvrsti, i vrsti još ne poznate«. 
Sastavljajući Brusina ovaj »Popis« mekušaca iz Hrvatske 
i Dalmacije, imao je za ovu i u malakološkom pogledu klasičnu 
zemlju pri ruci tri imenika i nekoje zbirke, medju kojima bijaše 
najvažnija zbirka Zeleborova i Kučikova. U ovoj bijahu pohranjeni 
mnogi mekušci, koje je sabrao Sablja r, označiv im i lokalitet, što 
braća Villa i Parreyss u svojim katalozima »nisu« radili, ime- 
novavši samo zemlju u kojoj je dotična vrsta nađena. Sabljarova 
staništa su »tačna«, pa ako im i »nije« dodano njegovo ime, ipak 
odavaju sabirača. 
Godine 1867. zapremio je Brusina svoje mjesto u narod- 
nom muzeju u Zagrebu u kojemu su ga zanimale u prvome redu 
zbirke mekušaca. Tom prilikom našao je i bogatu Sabljarovu zbirku, 
a upoznav profesora Erjavca, priposlao mu ovaj u muzej i svoju 
zbirku u kojoj je Brusina našao još bogatiju građu. 
