TO 
(kratica B. A. J.), u kojem su ujedno podaci za opozicije planeta 
(1)—(569) u godini 1907.1 
Bilješka. Za bolje razumijevanje ove tablice bit će na 
mjestu ovo malo razjašnjenje. »Ele menti staze« kojega ne- 
beskoga tijela zovu se one veličine, po kojima je položaj staze 
toga nebeskoga tijela u svemirskom prostoru i njegovo gibanje u 
njoj tako određeno, da se njegovo prividno mjesto na nebeskoj 
sferi može reći za svaki čas. Kako su staze planeta elipse, a u 
jednom je žarištu tih elipsi Sunce, treba prije svega dva ele- 
menta, da se odredi veličina i oblik te elipse, a to su velika 
poluosovina (a) i ekscentriteta elipse (€). Za jedinicu se 
dužine uzima srednja daljina Zemlje od Sunca |1 nebeski metar]. 
Umjesto ekscentricitete elipse (€) često uzima se »kut ekscentri- 
citete« (9). Sinus toga kuta jednak je ekscentriciteti e. Mjesto a se 
uvodi često »srednje dnevno gibanje« planeta (u) u 
sekundama kutnima, budući da su ai u po 3. Keplerovom zakonu 
svezani jednadžbom 
mr DE gdje je £ konstanta. 
Als 
Sada treba još odrediti položaj ravnine planetove staze u 
prostoru, pri čem se uzima, da je ravnina Sunčeve staze ili eklip- 
tika poznata. Kako se planeti gibaju po elipsama, kojima su 
ravnine spram ravnine ekliptike uopće malo priklonjene, gi- 
baju se planeti u zoni nebeske sfere, koja se stere s jedne i 
s druge strane ekliptike, ne udaljujući se nikada daleko od nje 
(zodijak). Položaj je ravnine planetove elipse u prostoru određen, 
ako se zna »duZina uzlaznoga čvora« (0) i »priklon« njezin 
spram ekliptike (2). Prvi broj određuje onu točku, u kojoj planet 
kod svoga prelaženja s južne strane ekliptike na sjevernu probija 
ravninu ekliptike. Imamo time jedno presjecište obiju ravnina; kako 
pravac, u kojem se te dvije ravnine sijeku, mora da prolazi kroz 
Sunce, određeno je tim i ta presječnica, t. j. »čvorna crta«. 
Dodavsi tomu kut z zadan je potpuno položaj ravnine staze. U 
samoj stazi treba da je zadano mjesto perihela, a time i položaj 
velike osovine elipse ili »crte apsidä<«. To se određuje tim na- 
činom, da se najprije odredi »dužina uzlaznoga čvora«< (0) t.j, 
daljina toga čvora od proljetne točke na ekliptici i još k tomu 
1 B. A. J. für 1909. Berlin 1907. str. 504. 
