103 
gibanja). Kada se je dokazalo, da bilina moze gibati nekim svojim organima 
(lišćem, viticama, dlakama, prašnicima etc.) kao što čovjek giba rukom, gla- 
vom, prstom etc., posegnuše botaničari, a i drugi prirodoslovci, za rečenicom 
Linnća: vegetabilia crescunt et vivunt (biline živu i rastu) te joj dodadose: 
»sed non sentiunt (ali ne osjećaju)«. I opet eto ogromne razlike između bilina 
i životinja: životinje osjećaju a biline ne osjećaju! 
; Sve do nedavna se držalo, da biline zbilja ne osjećaju, da one živu 
kao kakav aparat, da se izmjena tvari u njima zbiva automatički. Istom pred 
7—8 godina potpuno je oborio Haberlandt ovo krivo mnijenje Prije njega 
bili su već poznati neki pojavi na bilinama, koje nisu u ono doba mogli 
nikako rastumačiti. Znalo se, da neke biline danju otvaraju, a noću zatva- 
raju svoj cvijet; znalo se, da biline reagiraju na svjetlo i da različitoj ras- 
vjeti odgovara različiti položaj lista. Znalo se, da bilina na položaj teže odgo- 
vara tzv. geotropskim gibanjem t. j. rastenjem prema sredini zemlje. Sve je 
to bilo poznato i konstatirano, ali nije bilo rastumačeno. 
Biline se svojim cvijećem i lišćem raznoliko ponašaju prema svjetlu 
t. j. prema različitoj rasvjeti zauzimaju i različiti položaj. Biline dakle na 
djelovanje svjetla odgovaraju gibanjem, one su dakle podražljive te osjećaju. 
Ako pako biline osjećaju, percipiraju podražaje, kao što to zaista i čine. 
moraju imati i organe, kojima osjećaju, kojima podražaje percipiraju kao 
što takove organe imaju i životinje. Nastaje sada pitanje, imaju li zaista 
biline takove organe, kojima će percipirati različite podražaje? Pogledajmo 
par biljaka, koje se vrlo rado podražuju! U Americi jedna bilina, zove se 
Dionea muscipula, hvata i »jede« svojim lišćem kukce. List se te 
biline može u sredini previnuti i sklopiti i to onda, ako se dotaknemo makar 
koje dlačice, što se nalazi na listu. Čim se kukac dotakne dlačice, podraži 
se bilina, list se vanredno brzo zatvori, uhvati kukca i dotle ostaje zatvoren, 
dok sok, koga glavice dlačica izlučuju, sasma ne rastvori kukca, dok dakle 
nestane kukca, a tim i uzroka za podražaj. Pokusom se možemo osvjedočiti 
da su samo dlačice podražljive. Dotaknemo li se iglom dlakine glavice, za- 
tvorit će se list, dok se ne će zatvoriti, ako se dotaknemo plojke t. j. ako 
se ne dotaknemo tih dlačica. Ta se bilina dade dakle podražiti samo na 
dlačicama, koje su organ za primanje podražaja, koje su ćutilni organ — 
tzv. stimulatori. Slično se ponaša odnosno podražuje Drosera rotun- 
difolia i dr. neke biline. Kao što se iz ovih primjera vidi, imaju biline 
organe, kojima primaju podražaje dodirom (Kontakt-reiz) t. j. biline imaju 
ćutilne organe. 
Kad bilina može da ćutilnim organima oćuti podražaj dodirom, nema 
li možda još i drugih ćutiinih organa, kojima bi bilina mogla percipirati 
podražaj iz daljine?! Druyim riječima : ima li bilina ćutilni organ za svjetlo, 
ima li bilina »o k o« ? 
Tko od nas ne zna, da neke biline danju otvaraju, a noću zatvaraju 
svoje cvijeće !> Koliko li je bilina, koje položaj lista udešavaju prema rasvjeti?! 
Leontodon hastilis zatvara svoje cvijeće odmah, čim ga metnemo u 
‘1 Izraz »percipirati« ne uzimam u filozofskom smislu naime u opreci 
prema apercepciji, nego ga uzimam u fiziološkom smislu, bez obzira nastaje 
li ili ne nastaje kod tog kakav psihički proces. 
