FETI 
i po rodu i po vrsti. Mjeseca lipnja 1905. otkrivena je na Velebitu poviše 
Karlobaga, a u visini od 1023 m., Sibiraea croatica Degen, koju K. Mal y 
(Sarajevo) bilježi kao S. lacvigata subsp croatica A. de Degen. (Degen: 
Ueber das spontane Vorkommen eines Vertreters der Gattung Szbiraea 
in Südkroatien u. d. Hercegovina. Ungar. bot. Blätt. Budapest 1905. Poseb. 
ot. ‘str. 1.—15. i D. Hirc. Revizija hrv. fiore. Knj. II. Snopić 2, :p: 696. 
do 698.) 
Godine 1906. bilježi nam Degen za velebitsku floru Crepis Ki- 
taibelii Froel., kao »locus classicus« Stirovacku Poljanu, a kao 
nova staništa Sveto Brdo, Badanj i Štirovac (Degen: Remarques sur quel- 
ques Plantes rares Quimper 1906. Extrait du Bulletin de l’ Association Py- 
rénéenne pour l’échange des Plantes. Seizičme annće 1905. - 1906. p. 3.) 
Godine 1907. Stampao je prof. Degen u »Ungar. botan. Bl.« radnju: 
«Zwölf neue Pflanzen der Länder der ungarischen Krone« (p. 1.—18.) Za Ve- 
lebit nam bilježi Saxifraga prenja Beck! (Badanj), Anthyllis aurea 
Weld. (Sv. Brdo), Hypochaeris illyrica Mally (Stirovac), Hieracium 
Berardianum Arvet-Touvet. 
Godine 1907., 18. jula bijase prof. Degen vanredno sretne ruke. Do- 
šavši u naše iadno Podgorje, našao je poviše Lukovo-Zugarja, a u dumači 
medu Krugom (1342 m.) i Kukom (1270 m.) opet novu bilinu i po rodu i 
po vrsti i opisao je i oslikao kao »Lesquerella velebitica« Deg. Na- 
šao je u društvu sa Aquilegia Kitaibelii, Iberis carnosa, Edrajanthus Kitai- 
belii var. alpinus, Arctostaphylos Uva ursi, Globularia bellidifolia, Androsace 
penicillata, Koeleria criostachya, Arenaria gracilis, Carex laevis itd. 
Dr. August pl. Hayek, privatni docenat na sveučilištu u Beču, pre- 
poznao je u Degenovoj vrsti »novi« rod i ozvao ga »Degenia< i prema 
tomu ima se pisati Degenia velebitica Hayek. (»Österr. botan. Zeitschrft. Jahr- 
gang 1910. Nr. 3. Poseb. otis. p. 1-5.) 
Uz put spominjem, da prof Degen sprema za štampu djelo »Flora 
Velebitica«, koje će hrvatske botaničare sjegurno iznenaditi. D. H. 
Čagalj na otoku Korčuli. Bilježke iz povjesti i pučke predaje. Napisao 
Vid Vuletić-Vukasović. Iz talijanskoga preveo R. Slade Šilović, 
Mr. Ph. Dubrovnik, 1908. 
Prve bilješke o čaglju iz Dalmacije čitao sam u Okenovom naravo- 
slovnom časopisu »Isis« knj. XXIII. Napisao ih po dalmatinsku faunu zaslužni 
dr. Michahelles godine 1830. Tu nam bilježi kao staništa otoke Šipan 
. (Giuppana), Korčulu, ostrv Jakljan i poluotok Rat (Pelješac.) 
Kad su u Bosni i Hereegovini grmili topovi, doklatili se čaglji u Sla- 
voniju, te je jedan (koliko pamtim), ubijen kod Gradišta, dok je drugi ubijen 
kod Vinkovaca g. 1902. O čaglju ima bilježaka od dubrovačkoga biskupa 
Mate Vodopica, od Castrapelli-a od g. 1880. Pisao je o njemu g. 1905. 
Otmar Reiser, kustos sarajevskoga muzeja, iste godine L. Karaman, 
! U »Reviziji hrvatske flore«, knj. II. Poseb. otis., snopić 3., p. 
S1. dospijela je ova bilina prelamanjem sloga pod »Caryophyllaceae«, gdje je 
(p. 807.) govora o Silene prenja Beck, dok je imala doći na drugu stranu 
»Sub Saxifragaccac« u snopiću 3. Molim, da si to svatko ispravi. D. H. 
